Справа № 138/581/20
Провадження № 22-ц/801/1002/2020
Категорія: 96
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року	Справа № 138/581/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати
у цивільних справах:
судді-доповідача: Рибчинського В.П.,
суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О., 
за участю секретаря судового засідання Богацької О.М., представника ОСОБА_1  - адвоката Слізяка Н.Р., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Слізяка Назарія Романовича на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області про відмову у відкритті провадження від 04 березня 2020 року, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, 
в с т а н о в и в:

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просить встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є членами сім`ї в розумінні статті 3 СК України. 
Ухвалою Могилiв-Подiльського мiськрайонного суду Вінницької області від 04 березня 2020 року відмовлено у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України. 
Не погоджуючись з такою ухвалою суду представник ОСОБА_1 адвокат Слiзяк Н.Р. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просив оскаржувану ухвалу скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким направити дану цивільну справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що встановлення факту сімейних відносин має розглядатись в порядку окремого провадження, оскільки в даній справі відсутній спір про право.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту вимог заявника вбачається спір про право, що є підставою для відмови у відкритті провадження на підставі п. 4 ст. 315 ЦПК України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
За приписами ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, шо має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:
- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;
- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їx встановлення;
- заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, поняття "спір про право" пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.
З матеріалів справи вбачається, що необхідність визнання заявника членом ciм`ї брата зумовлена тим, що заявник звернувся до Міністерства оборони України для отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) військовослужбовця, але йому відмовили у призначенні цієї допомоги через те, що він не є членом сім`ї військовослужбовця.
Згідно з приписами статті 161 Закону України «Про соціальний i правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на отримання такої допомоги мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, коло яких визначається відповідно до Сімейного кодексу України.
Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно з абзацам п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають i ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід i баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати i сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин i дитини з батьками), спільний побут i взаємні права й обов`язки.
Спору з приводу законності відмови Міністерства оборони України у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця - брата не було.
Чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження цього факту; його встановлення не пов`язується з вирішенням спору, а є необхідним для подальшого подання заявником з метою призначення i виплати йому одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця-брата документа, що засвідчував би наявність сімейних відносин між заявником i братом станом на день загибелі останнього.
Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного суду, викладеним у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
При цьому, як передбачено ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
На підставі викладеного, ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Слізяка Назарія Романовича задовольнити.
Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 березня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2020 року.

Суддя-доповідач:                                 В.П. Рибчинський
Судді:                                                 Л.О. Голота
                                                                               Т.О. Денишенко