Постанова
іменем України

4 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 755/7142/19
провадження № 51-5993км19
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю:
секретаря судового засідання                ОСОБА_4 , 
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
у режимі відеоконференції:
заявника                                                ОСОБА_6 ,
адвоката                                                      ОСОБА_7 , 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 
7 травня 2019 року про повернення скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 жовтня 
2019 року про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження 
та повернення апеляційної скарги.
 
Зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ухвалою від 7 травня 
2019 року повернув скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42015100000001278 як таку, що не підсудна Дніпровському районному суду 
м. Києва.
Київський апеляційний суд ухвалою від 10 жовтня 2019 року відмовив  ОСОБА_6 
в поновленні строку на подачу апеляційної скарги та повернув йому апеляційну скаргу.
Вимоги, викладені у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, ставить питання про скасування зазначених судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Обґрунтовує свої вимоги тим, що слідчий відділ, де працює особа, постанову про закриття кримінального провадженняякої він оскаржує, розташований у Дніпровському районі м. Києва, а тому слідчий суддя безпідставно повернув його скаргу як непідсудну цьому суду. Копію вказаної ухвали слідчого судді від 7 травня 2019 року ОСОБА_6 отримав 31 травня 2019 року, а 3 червня 2019 року звернувся із клопотанням до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області про призначення захисника для можливості оскарження її в апеляційному порядку. 24 червня 2019 року йому було призначено захисника. 3 липня 2019 року ОСОБА_6 склав апеляційну скаргу, яку 
13 липня 2019 року було передано до поштового відділення. Зауважує на тому, що, перебуваючи в ув`язненні в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», не може контролювати відправлення документів, оскільки відправлення поштової кореспонденції здійснюється виключно адміністрацією цієї установи. Однак апеляційний суд визнав ці обставини неповажними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та повернув ОСОБА_6 апеляційну скаргу. 
Позиції учасників судового провадження 
У процесі касаційного розгляду ОСОБА_6 та адвокат  ОСОБА_7 підтримали вимоги, викладені в касаційній скарзі.
Прокурор ОСОБА_5 вважає касаційну скаргу ОСОБА_6 необґрунтованою, просить залишити її без задоволення.
 
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла таких висновків. 
Ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 7 травня 2019 року не є судовим рішенням, що відповідно до статей 424, 310 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) може бути оскаржене в касаційному порядку.
Разом із тим відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК ухвала Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Частиною 1 ст. 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є ті, які перешкодили чи могли перешкодитисуду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Так, відповідно до ст. 310 КПК оскарження ухвал слідчого судді здійснюється 
в апеляційному порядку.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ухвалою від 7 травня 
2019 року повернув скаргу ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження як таку, що не підсудна цьому суду.
Київський апеляційний суд ухвалою від 10 жовтня 2019 року відмовив ОСОБА_6  в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеної ухвали слідчого судді та повернув його апеляційну скаргу.
Мотивуючи своє рішення про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та про повернення апеляційної скарги, Київський апеляційний суд послався на те, що, будучи обізнаним з порядком і строком оскарження ухвали слідчого судді, ОСОБА_6 міг оскаржити її в апеляційному порядку протягом 5 днів з моменту отримання копії судового рішення. 
Однак із таким рішенням апеляційного суду колегія суддів не погоджується.
Відповідно до вимог ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Право особи на апеляційне оскарження спрямовано насамперед на реалізацію права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 395 КПК передбачено, що апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді може бути подано протягом 5 днів із дня її оголошення, при цьому згідно з ч. 3 вказаної статті в разі, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
За змістом ч. 1 ст. 117 КПК строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Як убачається з провадження за скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, поданою ОСОБА_6 , ухвалу слідчого судді постановлено без виклику останнього в судове засідання. У матеріалах провадження відсутні дані про отримання  ОСОБА_6 копії ухвали слідчого судді від 7 травня 2019 року. 
В апеляційній скарзі на вказане судове рішення ОСОБА_6 зазначав, що копію ухвали слідчого судді ним отримано 31 травня 2019 року. Ці обставини апеляційним судом належно не перевірені, зокрема й не встановлено дати початку та закінчення строку на апеляційне оскарження.
Правило дотримання п`ятиденного строку на оскарження ухвал слідчого судді з дня їх оголошення, передбачене п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК, покликано надати потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції.
Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 3 червня 2019 року останній звернувся до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області з метою призначення йому захисника для надання правової допомоги та складення процесуальних документів, зокрема й оскарження ухвали слідчого судді від 7 травня 2019 року в апеляційному порядку, і 24 червня 2019 року йому було призначено адвоката ОСОБА_7 для надання безоплатної вторинної правової допомоги, якого зобов`язано протягом 5 днів прибути до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)». Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , датовану 
3 липня 2019 року, передано на поштове відділення 13 липня 2019 року. 
Згідно з положеннями ст. 116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, – якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку. 
Проте, усупереч зазначеним вимогам суд апеляційної інстанції не перевірив також дати подання ОСОБА_6 апеляційної скарги службовій особі ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», у якій він перебував в ув`язненні на час подання апеляційної скарги. Разом із тим колегія суддів доходить висновку, що  ОСОБА_6 безперервно виконував процесуальні дії для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 7 травня 2019 року з моменту її отримання.
Отже, на стадії прийняття апеляційної скарги суд апеляційної інстанції безпідставно  та передчасно дійшов висновку про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернув  ОСОБА_6 апеляційну скаргу, чим допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для його скасування.
За таких обставин касаційна скарга  ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, а ухвала апеляційного суду – скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суду слід урахувати викладене та ухвалити обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
 
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 – скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, 
є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                             ОСОБА_3