ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/1298/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року (суддя Царікова О.В.) по справі №160/1298/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

    в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення їй пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року адміністративний позов повернуто позивачу.
Повертаючи позов, суд першої інстанції встановив те, що його подано від імені Спектор В.С. адвокатом В.Меламед.
Долучені до позову засвідчена копія довіреності від імені Спектор В.С. та копія апостилю, за позицією суду, не є документами, що посвідчують адміністративну процесуальну дієздатність ОСОБА_2 , як повноважного представника позивача за наданою до суду довіреністю.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що її представником було надано належним чином посвідчені документи, які підтверджували право її представника на подання позову до суду. Такими документами, як зазначає позивачка, є нотаріально засвідчена копія довіреності, якою позивачка уповноважила свого представника, у тому числі, правом на звернення від її імені до суду. При цьому вказана довіреність вчинена на території держави Ізраїль та посвідчена, у встановленому порядку, печаткою Апостиль.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до п.3 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою,  яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Отже, позов може бути повернуто позивачеві, якщо судом буде встановлено одну із таких обставин:
позов подано особою,  яка не має адміністративної процесуальної дієздатності;
позов не підписано особою;
позов підписано особою, яка не має права його підписувати;
позов підписано особою, посадове становище якої не вказано.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, повертаючи позов, суд виходив з того, що надані документи не підтверджують адміністративну процесуальну дієздатність ОСОБА_2 , як повноважного представника позивача.
Поняття адміністративної процесуальної дієздатності визначено ч.2 ст.43 КАС України, відповідно до якої здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.
Отже, з урахуванням положень зазначеної норми процесуального права, суд першої інстанції, повертаючи позов, безпідставно виходив із відсутності доказів адміністративної процесуальної дієздатності адвоката ОСОБА_2 , оскільки будь-яких доказів того, що адвокат Вадим Маламеда не досяг повноліття чи визнаний судом недієздатним, суду надано не було.
В той же час, виходячи із змісту оскаржуваної ухвали, можливо дійти висновку про те, що фактично суд першої інстанції дійшов висновку про те, що поданий позов підписано особою, яка не має право його підписувати.
Такі висновки суд обґрунтував тим, що додана до адміністративного позову довіреність на підтвердження повноважень Вадима Маламеда діяти від імені Спектор В.С. не містить апостилю, проставленого на ній або скріпленого з нею. З доданої до позовної заяви окремої копії апостилю та безпосередньо з її змісту неможливо встановити документ, на якому він був проставлений або якого він стосується.
Фактично такі висновки суду першої інстанції зроблені з огляду на те, що копія тексту довіреності та апостилю подані до суду окремими аркушами, а тому суд не зміг встановити документ на якому апостиль був проставлений.
Стосовно таких висновків суду першої інстанції слід зазначити те, що до позову було надано копію довіреності, яку вчинено ОСОБА_1 на території держави Ізраїль, а також апостиль, яким, як зазначає позивачка, така довіреність була посвідчена. При цьому надання копій документів не заборонено процесуальним законом.
Частиною 2 ст.59 КАС України довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.
У відповідності із ч.5 ст.59 КАС України відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.
Отже суд першої інстанції, у разі виникнення у нього сумнівів щодо повноважень представника, через неможливість встановити правильність посвідчення довіреності, яку вчинено на території іншої держави, не був позбавлений процесуальної можливості витребувати у позивача (чи його представника) відповідні докази, які б підтверджували або спростовували повноваження адвоката Вадима Маламеда на звернення із позовом до суду від імені ОСОБА_1 .
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не було встановлено жодної із обставин, які відповідно до п.3 ч.4 ст.169 КАС України є підставами для повернення позову, зокрема, не було достовірно встановлено того, що особа яка подала позов від імені ОСОБА_1 , не мала право його підписувати, а отже суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для повернення позову.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

           ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року по справі №160/1298/20  - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 14.04.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк