П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/11727/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
10 квітня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Охрімчук І.Г.  Капустинського М.М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Житомирський окружний адміністративний суд із позовом до Міністерства внутрішніх справ України (відповідача), про:
- визнання протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України про повернення висновку та документів щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, як інваліду третьої групи до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області та неналежного їх розгляду Міністерством внутрішніх справ України, згідно з вимогами Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850;
- зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути висновок з відповідними документами відносно нього та прийняти рішення, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 23.12.2019 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, після первинного встановлення інвалідності, що за умовами пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 не дає йому права на отримання грошової допомоги у більшому розмірі.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника відділу начальника відділення по боротьбі з хабарництвом міжрайонного спеціалізованого відділу ДСБЕЗ при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області.
Зі змісту свідоцтва про хворобу військово-лікарської комісії УМВС України в Житомирській області від 22.11.2001 № 329/122 встановлено, що отримані позивачем низка захворювань - ТАК, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Відповідно до довідки серії 2-18-МАД за №013866 позивачу з 23.08.2001 встановлено 20 відсотків втрати працездатності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
При цьому, довідкою HACK ОРАНТА від 05.11.2018 № 0690-06-05/902 підтверджено, що у зв`язку з встановленням часткової втрати працездатності позивачу виплачено 1300 грн страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування працівників Міністерства внутрішніх справ України.
З 22.10.2018 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 позивачу встановлено 3 групу інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою Житомирської обласної МСЕК №2 серія 12 ААБ № 101612 від 30.10.2018.
05.11.2018 позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, відповідно до Порядку №850 (а.с.16). До заяви позивачем додано: довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії 12 ААА №029727, виписку з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААБ №101612, довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №101612; копію свідоцтва про хворобу №329/122 від 22.11.2001; довідку НАСК «Оранта» № 0690-06-05/702 від 05.11.2018; довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серія 2-18 МАД №013866; копію паспорту та ідентифікаційного коду.
В подальшому, УМВС України в Житомирській області склало висновок про призначення одноразовою грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» №565-XII від 20 грудня 1990 року від 22.01.2019 у розмірі 276150 грн (з урахуванням виплаченої суми страхового відшкодування, розмір одноразової грошової допомоги до виплати згідно висновку становив 274850 грн).
Вказаний висновок УМВС України в Житомирській області подало до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України разом з матеріалами наданими позивачем для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, які в свою чергу, були розглянуті Департаментом та повернуті до УМВС України в Житомирській області без прийняття рішення, про що листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області № 46 лк/105/05-2019 від 25.02.2019 за підписом голови ліквідаційної комісії Мамульчика А.М., повідомлено позивача. Підставами для повернення документів без прийняття рішення слугував факт зміни ступеня втрати працездатності та встановлення інвалідності понад дворічний термін.
Позивач не погоджуючись із відповіддю відповідача звернувся до суду із  позовом за захистом своїх прав.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу як інваліду 3 групи, яку позивачу безтерміново встановлено з 22.10.2018.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
До набрання чинності Законом України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII), тобто до 07.11.2015, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі-Порядок №850).
Так, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Згідно з п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п. 2 Порядку № 850).
Відповідно до п. 7-9 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Отже, після надходження передбачених Порядком № 850 документів МВС України у місячний строк зобов`язано прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову у призначенні вказаної грошової допомоги.
Як встановлено судом першої інстанції, Департаментом фінансово-облікової політики МВС України розглянуто подані документи щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, однак, всупереч вказаному Порядку жодного рішення за результатами розгляду таких документів не прийнято, тобто повернуто без прийняття рішення, про що було листом №46лк/29/105/05-2019 від 25.02.2019 Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області повідомлено позивача.
Також судом вірно зазначено, що Міністерство внутрішніх справ України всупереч п. 9 Порядку № 850, не прийняло жодного рішення за результатами розгляду заяви позивача від 05.11.2018, а тому спосіб, у який відповідач розглянув заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності Законом України №565-ХІІ та Порядком № 850 не передбачений.
Разом з тим колегія суддів зазначає, щопунктом 4 Порядку №850 визначено, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
З 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон України № 580-VІІІ), згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон №565-ХІІ .
В той же час, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-ХІІ відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом №580-VIII, виходячи з положень якого, обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.
При цьому, Законом №565-ХІІ не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.
Таким чином, вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 13.02.2018 у справі №808/1866/16, від 18.10.2018 у справі №369/13187/17 та від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що викладені з урахуванням приписів  ч. 5 ст. 242 КАС України та вважає спростованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності права у позивача на отримання грошової допомоги у більшому розмірі.
Також, для ефективного захисту прав позивача, враховуючи наведені сторонами аргументи та встановлені обставини справи, суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав ліквідаційну комісію Управління МВС України в Житомирській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України надані позивачем документи для вирішення питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України.
Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.9 КАС України).
Колегія суддів зазначає, що під час перегляду рішення суду першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог скаржника та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Охрімчук І.Г.    Капустинський М.М.