ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 квітня 2020 року           справа №200/1207/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,  
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року  у справі  № 200/1207/20-а (головуючий І інстанції Троянова О.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області)  за позовом   ОСОБА_1  до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції   про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач) про скасування постанови ВП № 60795542 від 20.01.2020 року.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року клопотання  відповідача про залишення позовної заяви  без розгляду - залишено без розгляду (а.с. 98).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 99-101).
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов. В обґрунтування доводів посилався на те, що статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» визначений вичерпний перелік підстав для відкладення проведення виконавчих дій, відповідач не надав доказів наявності таких обставин (а.с. 105).
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з клопотаннями про участь у судовому засіданні не зверталися.
Відповідачем подано заяву про розгляд справи у його відсутність.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини справи. 
05.12.2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60795543 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 25.04.2019 року у справі № 0540/8802/18-а, про зобов`язання Маріупольської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 грудня 2017 року та прийняти рішення відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». (а.с.52).
Рішенням Маріупольської міської ради від 30.07.2019 року № 7/43-4217, яке прийнято на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 року у справі № 0540/8802/18-а, розглянуто заяву   ОСОБА_1 від 18.12.2017 року та відмовлено у наданні дозволу на викуп земельної ділянки (а.с. 49-50).
Позивачем оскаржено в судовому порядку вищезазначене рішення.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 9 грудня 2019 року відкрито провадження у справі № 263/17426/19 за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення від 30.07.2019 року № 7/43-4217.
20.01.2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийнято постанову про відкладення проведення виконавчих дій ВП № 60795543 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 0540/8802/18-а до 31.01.2020 року, оскільки ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.12.2019 року у справі № 263/17426/19 відкрито провадження та призначено до розгляду на 06.02.2020 року (а.с. 55).
Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі – Закон № 1404) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. ч. 1-2 ст. 63 Закону № 1404).
Згідно ст. 32 Закону № 1404 за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.
Таким чином, статтею 32 Закону № 1404 визначено не вичерпний перелік підстав для відкладення проведення виконавчих дій.
Отже, відповідач мав обгрунтовані підстави для відкладення проведення виконавчих дій.
Таким чином, спірна постанова відповідачем прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. 
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що спірна постанова відповідача вичерпала свою дію 31.01.2020 року.
Отже, на дату розгляду цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій          відсутній об`єкт судового захисту, у зв`язку з тим, що спірна постанова відповідача вже вичерпала свою дію в часі.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ст. 5 КАС України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
На підставі викладеного суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Отже,  спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 272, 287, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року  у справі  № 200/1207/20-а за позовом   ОСОБА_1  до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції   про скасування постанови - залишити без змін.
Повний текст постанови складений та проголошений 8 квітня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, але не менше часу дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, щодо запобігання поширення короновірусної хвороби (COVID-19).

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко
            Судді:                                                                                              Т.Г. Арабей
                                                                                                                     Г.М. Міронова