ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" травня 2020 р.                                                                     Справа №909/1279/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                                                Кордюк Г.Т.
суддів                                                                                                    Кравчук Н.М.
                                                                                                    Мирутенка О.Л.

розглянувши у  письмовому провадженні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Персей Агро" за вих.№ 21/02/20-дмікс від 21.02.2020 (вх. №01-05/750/20 від 24.02.2020)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.02.2020 (повне рішення складено 06.02.2020)
у справі №909/1279/19 (суддя О. В. Малєєва)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Д-МІКС Україна", с. Хильчиці, Золочівський район, Львівська область
до відповідача: Фермерського господарства "Персей Агро", с. Угринів, Тисменицький район, Івано-Франківська область
про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу від 12.03.2019 № 23/03/19 у розмірі 75 418, 54 гривень, 

ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року     Товариство з обмеженою відповідальністю "Д-МІКС Україна" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з Фермерського господарства "Персей Агро" заборгованості в сумі 75 418, 54 грн., з яких: 59 000 грн.  - основна заборгованість,  1  159,28 грн. - 3% річних, 13  235,91 грн. - пеня, 2  023,35 грн. - штраф.
Підставою для звернення з позовом слугувало   неналежне виконання відповідачем зобов`язань  за договором купівлі-продажу № 23/03/19 від 12.03.2019  в частині оплати поставленого позивачем товару.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 06.02.2020 у справі №909/1279/19 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Фермерського господарства "Персей Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Д-МІКС Україна" заборгованість у розмірі 73 276, 19 грн., з яких: основна заборгованість - 59 000 грн., 3% річних - 1 158, 59 грн., пеня - 11 094, 25 грн., штраф - 2 023, 35 грн., а також 1 866, 43 грн. судового збору. Відмовлено в частині стягнення 3% річних у розмірі 0, 69 грн. та пені в розмірі 2 141, 66 грн.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу № 23/03/19 від 12.03.2019  стосовно повної оплати за отриманий від позивача товар та наявність заборгованості у відповідача перед позивачем в розмірі 59  000 грн. З огляду на наведене та зважаючи на положення п.п. 7.2.,7.3. договору суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для нарахування позивачем та стягнення з відповідача 3 % річних, пені та штрафу. Разом з тим, суд здійснив перерахунок  3% річних та пені  з урахуванням того, що день фактичної сплати заборгованості не включається у період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних та пені    та дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.  
Не погодившись з вказаним рішенням  суду першої інстанції, відповідач звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.02.2020 у справі №909/1279/19 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 1 158, 59 грн. 3% річних, 11 094, 25 грн. пені та  2 023, 35 грн. штрафу.
Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що  п.3.1. договору № 23/03/19 від 12.03.2019   передбачено, що оплата за товар здійснюється покупцем не пізніше як за один день до поставки товару. Оскільки покупець не здійснив авансового платежу, на переконання апелянта, суд помилково застосував до спірних правовідносин ст.ст. 525,526,530 ЦК України не дослідивши чи направляв позивач вимогу оплати відповідачу та коли закінчився 7-денний термін на оплату за такою вимогою. З огляду на наведене, відповідач вважає безпідставним нарахування позивачем 3% річних, пені та штрафу.
Окрім того, апелянт зазначає, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення суперечить ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.
При цьому, відповідач зазначає, що  в частині стягнення основного боргу рішення суду першої інстанції ним не оскаржується, оскільки з цією вимогою відповідач погодився та відносно неї не існує спору.
Автоматизованою системою документообігу суду справу № 909/1279/19 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Мирутенка О.Л., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2020.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 відкрито   апеляційне  провадження  за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Персей Агро"  в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Окрім того, ухвалою суду встановлено строк для подачі позивачем  відзиву на апеляційну скаргу - до 26.03.2020.
25.03.2020 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Д-МІКС Україна" поступив відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.02.2020 у справі №909/1279/19 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Зокрема, позивач зазначає, що пунктом 2.8. договору сторони погодили, що продавець має право поставити товар покупцю без здійснення останнім попередньої оплати, а можливість одночасного стягнення штрафу та пені за порушення окремих видів грошових зобов`язань передбачено ч.2 ст.231 ГК України. 
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:
Як вбачається з матеріалів справи, 12.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Д-МІКС Україна" ( далі - продавець) та Фермерським господарством "Персей Агро" (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу № 23/03/19 ( далі - Договір), за умовами якого продавець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цих договором, поставити, а покупець прийняти і оплатити корма та кормові добавки, надалі товар, в асортименті, комплектності та кількості згідно замовлень покупця (п. 1.1 Договору).
Відповідно до п. 2.1. Договору умови та місце поставки товару сторонами погоджується додатково в усній або письмовій формі в момент замовлення товару згідно з п. 2.3 цього договору.
Асортимент, комплектність та кількість товару визначається згідно попереднього замовлення та вказується у видаткових накладних (п. 2.2. Договору).
Відповідно до п.2.3. Договору покупець замовляє товар за 7 (сім) календарних днів до його очікуваної поставки. Замовлення передається в письмовій формі на факс чи у електронній формі на адресу електронної поштової скриньки продавця. За згодою продавця попереднє замовлення поставки товару може бути здійснено покупцем в усній формі. Видача продавцем товару покупцю підтверджує наявність попереднього замовлення (письмового чи усного) покупцем поставки товару.
Згідно з п.2.4. Договору відпуск товару продавцем покупцю здійснюється на підставі видаткових накладних .
Датою отримання покупцем товару вважається дата оформлення та підписання уповноваженими представниками сторін видаткових накладних (п. 2.5. Договору).
Товар вважається прийнятим за асортиментом, комплектністю, найменуванням, кількістю та ціною - згідно з асортиментом, комплектністю, найменуванням, кількістю та ціною, вказаними у видаткових накладних (п. 2.6 Договору).
Датою переходу права власності на товар від продавця до покупця вважається дата отримання, покупцем товару у відповідності до п. 2.5 договору (п. 2.7. Договору).
Відповідно до п. 2.8. Договору продавець має право поставити товар покупцю без здійснення останнім попередньої оплати.
Оплата за товар здійснюється покупцем за договірною ціною шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця не пізніше як за один день до поставки товару, замовленого згідно з п. 2.3 цього договору (п. 3.1. Договору).
Відповідно до п.3.2. Договору грошові зобов`язання, які не виконані покупцем в термін, вказаний у п. 3.1 даного договору вважаються протермінованими із наступного дня, по який повинні бути здійснені платежі у відповідності до п. 3.1 даного договору, до дня фактичної оплати за отриманий товар .
Товар відвантажується покупцю за договірними цінами, зазначеними в видаткових накладних по кожному виду продукції на день отримання товару покупцем. Договірні  ціни  погоджуються між продавцем та покупцем  не  пізніше, ніж в  момент замовлення  поставки  покупцем  товару. Підписання  покупцем  та  продавцем  видаткових накладних із вказаними в них цінами на товар свідчить про фактичне їх узгодження обома сторонами (п.п. 4.1. , 4.2.Договору).
Відповідно до п.п. 7.2.,7.3. Договору у  разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань покупцем, він сплачує штраф у розмір 3 (трьох) відсотків з суми простроченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. В разі прострочення покупцем виконання грошових зобов`язань, на вимогу продавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 (три) відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.
Згідно з п.п.11.1., 11.5.Договору такий вступає в силу з дати підписання його сторонами і діє до 12.03.2020. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від проведення взаємних розрахунків чи відшкодування збитків, якщо підстави для цього виникли під час дії договору.
На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 67 445 грн. (з ПДВ), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної від 08.04.2019 №ДУ-6001134 та не заперечується відповідачем.
Відповідач розрахувався за отриманий товар частково, сплативши позивачу кошти в сумі   8 445 грн.,що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками банку, зокрема, за 09.09.2019 на суму 3 445 грн. та за 02.08.2019 на суму 5 000 грн. 
Отже, на момент звернення до суду борг відповідача перед позивачем становив 59 000 грн. Вказану обставину відповідач визнає у апеляційній скарзі.
Вказані обставини слугували підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Д-МІКС Україна"  до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з Фермерського господарства "Персей Агро", заборгованості в сумі 75 418, 54 грн., з яких: 59 000 грн.  - основна заборгованість,  1  159,28 грн. - 3% річних, 13  235,91 грн. - пеня, 2  023,35 грн. - штраф.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Частиною 1  статті 629 Цивільного кодексу України  унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно  ст. 193 Господарського кодексу України  та  ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до  ст. 525 ЦК України  одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 610 Цивільного кодексу України  передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно з частиною 1  статті 612 Цивільного кодексу України  боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Частиною 1  статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до  ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч.1  ст. 655 ЦК України,  за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1  ст.692 ЦК України).
Відповідно до п.3.1. Договору оплата за товар здійснюється покупцем за договірною ціною шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця не пізніше як за один день до поставки товару, замовленого згідно з п. 2.3 цього договору.
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 67 445 грн. відповідно до видаткової накладної від 08.04.2019,  а відповідач свій обов`язок щодо оплати поставленого товару виконав частково, оплативши 8 445 грн., зокрема, 09.09.2019 - 3 445 грн. та  02.08.2019 - 5 000 грн.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини 2  статті 625 Цивільного кодексу України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. ст. 230 - 232 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому в договорі.
Статтею 549 ЦК України  визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6  ст. 232 ГК України).
Відповідно до ч.6 ст.262 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відтак, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних та пені.
Відповідно до п.п. 7.2.,7.3. Договору у  разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань покупцем, він сплачує штраф у розмір 3 (трьох) відсотків з суми простроченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. В разі прострочення покупцем виконання грошових зобов`язань, на вимогу продавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 (три) відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1 158, 59 грн. 3% річних ,  11 094, 25 грн. пені та  2 023, 35 грн. штрафу.
З приводу твердження апелянта про те, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин ст.ст. 525,526,530 ЦК України не дослідивши чи направляв позивач вимогу оплати відповідачу та коли закінчився 7-денний термін на оплату за такою вимогою, суд апеляційної інстанції зазначає наступне:
Згідно з частиною 1  статті 612 Цивільного кодексу України  боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до п.3.1. Договору оплата за товар здійснюється покупцем за договірною ціною шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця не пізніше як за один день до поставки товару, замовленого згідно з п. 2.3 цього договору.
Відповідно до п. 2.3. Договору видача продавцем товару покупцю підтверджує наявність попереднього замовлення (письмового чи усного) покупцем поставки товару.
Згідно з п.п.2.4.,2.5. Договору відпуск товару продавцем покупцю здійснюється на підставі видаткових накладних. Датою отримання покупцем товару вважається дата оформлення та підписання уповноваженими представниками сторін видаткових накладних.
Відповідно до п. 2.8. Договору продавець має право поставити товар покупцю без здійснення останнім попередньої оплати.
Відповідно до п.3.2. Договору грошові зобов`язання, які не виконані покупцем в термін, вказаний у п. 3.1 даного договору вважаються протермінованими із наступного дня, по який повинні бути здійснені платежі у відповідності до п. 3.1 даного договору, до дня фактичної оплати за отриманий товар .
Оскільки, Договором встановлено строк виконання покупцем зобов`язання з оплати за товар, суд апеляційної інстанції відхиляє покликання апелянта на те, що він повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, як безпідставне та необгрунтоване.
Окрім того, суд апеляційної інстанції відхиляє покликання апелянта на те, що  штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення суперечить ст. 61 Конституції України, з огляду на наступне:
Пунктом 7.2. Договором передбачено господарсько-правову відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань покупцем у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу.
Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою  статті 549 ЦК України, частиною шостою  статті 231 ГК України, статтями  1,  3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"  та частиною шостою  статті 232 ГК України.
Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою  статті 231 ГК України.
Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою  статті 231 ГК України.
В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою  статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить  статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі  статтею 549 ЦК України  пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до  статті 230 ГК України  - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 02.04.2019 у справі №917/194/18.
З огляду на  все викладене вище в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.02.2020 у справі №909/1279/19  відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.
Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції  покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:
1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.02.2020 у справі №909/1279/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Фермерського господарства "Персей Агро"  - без задоволення.
2. Постанова набирає законної сили з моменту  прийняття.
3. Порядок і строк оскарження встановлені ст.ст. 288-289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                                Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                    Кравчук Н.М.                    

Суддя                                                                                                    Мирутенко О.Л.