ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

05 травня 2020 року                                                                        м.Суми
                                                               Справа №577/1155/19 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/676/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Орлова І. В. 
з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,
позивачі -  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_3 та його представника - адвоката Волкової Ірини Іванівни 
на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2019 року, ухваленого у складі судді Буток Т.А., в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області, 

в с т а н о в и в:
У березні 2019 року  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просять стягнути з відповідача на їх користь 89 374 грн відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн витрат на оплату оцінки вартості відновлення майна, 5000 грн відшкодування понесених витрат на оплату праці адвоката та 894 грн повернення сплаченого судового збору.
Свої вимоги мотивують тим, що їм на праві власності належить частина будинку по АДРЕСА_1 , що складається з квартири № 2 (що становить загалом 6/20 частин будинку). 08 квітня 2018 року близько 03-00 год. у частині будинку, що належить відповідачу, тобто у квартирі № 3 , почалася пожежа, внаслідок якої належна їм частина будинку зазнала значних ушкоджень. 07 травня 2019 року було внесено відомості до ЄРДР за № 42018201170000120 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 ч. 2 КК України. Постановою слідчого Конотопського ВП ГУНП України в Сумській області від 31 січня 2019 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину. Згідно висновку пожежнотехнічої експертизи, що була проведена в рамках кримінальної справи, причиною загоряння є коротке замикання електропроводки, місце виникнення пожежі: над вікном, що виходить на середину веранди, тобто частина будинку (квартира № 3 ), що належить відповідачу. 
Посилаються на те, що внаслідок неналежного утримання відповідачем електропроводки у належній йому частині будинку сталася пожежа, внаслідок чого їм заподіяна матеріальна шкода. Згідно кошторису на проведення робіт по відновленню належної позивачам частини домоволодіння вартість таких робіт становить 89 374 грн.
Конотопський міськрайонний суд Сумської області рішенням від  10 жовтня 2019 рокупозов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнив.
Стягнув із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 89 374 грн матеріальної шкоди, 2000 грн витрат на оцінку вартості відновлення майна, 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 894 грн сплаченого судового збору, а всього 97 268 грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Волкова І.І. подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. 
В доводах апеляційної скарги зазначають про недоведеність вини відповідача в спричиненні шкоди. В акті про пожежу, довідці про пожежу, листі Конотопського енергонагляду, висновку експертизи та постанові про закриття кримінального провадження нічого не сказано про його вину.
Вказують на те, що в акті про пожежу зазначена причина пожежі - коротке замикання електромережі до лічильника, аналогічна причина зазначена і в інших документах. Висновок експерта будується на припущеннях, від чого міг статися тепловий прояв електричної енергії. Вважають, що потрібно було допитати експерта, поставити йому нові питання та з`ясувати, які порушення були в електромережі, від яких сталася пожежа.
На думку відповідача, суд не надав належної оцінки, як доказам, проектно-кошторисній документації, яка не відповідає фактичним ушкодженням, які спричинені пожежею.
Вказує на невідповідність дійсності тверджень місцевого суду про те, що клопотань щодо проведення експертизи від нього та його представників не надходило. 
Також вважає, що суд не надав оцінки показанням свідків.
Крім того, в апеляційній скарзі відповідач піддає сумніву кошторисну документацію, так як в ній вказана площа всієї покрівлі будинку - 100 кв м, а не її 1/3 частина. На його думку, у суду першої інстанції було достатньо підстав для повернення до з`ясування обставин справи - допитати експерта, поставити додаткові питання, з`ясувати варість 1/3 частини покрівлі будинку, а не фактично покривлі всього будинку.
       Від позивачів надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду - залишити без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника адвоката Волкової І.І., які підтримали апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_2 та представника позивачів адвоката Кондратенка М.І., які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 13 квітня 2006 року на праві спільної часткової власності належить 3/20 частки будинку АДРЕСА_1 . Вказану частину будинку ОСОБА_1 придбала під час шлюбу з ОСОБА_2 та вони вважають його їх спільним майном подружжя (а. с. 8-10). 
З матеріалів спадкової справи також вбачається, що стосовно 3/20 часток вказаного будинку, які належали на праві власності ОСОБА_4 , після смерті останньої, позивач ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, проте в установленому законом порядку право власності не оформила.
Відповідач ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 31 травня 2001 року є власником 1/4 частки вказаного будинку, яка складається з веранди площею 5.1 кв. м, кухні площею 6.3 кв. м, житлових кімнат площею 7.7 кв. м та 9.6 кв. м, ј частини сараю «Б», погріба п/г, ј частини огрожі, уборної «З» (а. с. 47-48).
08 квітня 2018 року в належній відповідачу частині будинку, а саме: над вікном, яке виходить в середину веранди, виникла пожежа. Вказана обставина сторонами не заперечується.
Згідно акту про пожежу від 08 квітня 2018 року пожежею знищено покрівлю на площі до 7 кв м в квартирі № 2, а в квартирі № 3 - веранду на площі до 3 кв. м та речі домашнього вжитку. Ймовірна причина пожежі - коротке замикання електромережі (а. с. 27).
З довідки Конотопського міськрайонного відділу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області вбачається, що виходячи з результатів візуального огляду місця пожежі найбільш ймовірною причиною пожежі, яка виникла 08 квітня 2018 року у веранді квартири АДРЕСА_5 , є коротке замикання електромережі веранди (а. с. 28). 
Після звернення ОСОБА_1 до поліції 07 травня 2019 року до ЄРДР було внесено відомості за № 42018201170000120 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 ч. 2 КК України, за фактом можливого умисного знищення майна, а саме частини житлового будинку в АДРЕСА_1 .
Постановою від 31 січня 2019 року слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_5 вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину (а. с. 5-6).
Згідно висновку пожежнотехічної експертизи № 19/119/10/46-е від 29 січня 2019 року найбільш ймовірною технічною причиною виникнення пожежі є виникнення горіння внаслідок загоряння горючого середовища від дії теплових проявів електричної енергії (коротке замикання). 
Відповідно до кошторисної документації ремонту покрівлі за адресою: АДРЕСА_6 ремонт покрівлі даної квартири становить 89374 грн (а.с.11-22). Вартість виконання проектно-кошторисної документації, яка сплачена позивачами, становить 2000 грн (а. с. 25-26).
Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій будівлі, а саме покрівлі житлового будинку по АДРЕСА_6 зроблено висновок про те, що на момент обстеження покрівля будівлі знаходиться в аварійному стані і не придатна для подальшої експлуатації. Рекомендується покрівлю будівлі розібрати, так як присутні критичні пошкодження конструкцій вогнем та порушення цілісності перекриття. Відновити дерев`яні елементи покрівлі, перекриття (шляхом влаштування нових дерев`яних елементів) виконати утеплення перекриття. Виконати нову стелю з ГКЛ в кімнатах пошкоджених внаслідок заливання водою під час гасіння пожежі (а. с. 69-88).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі наявними в матеріалах справи доказами довели, що пожежа сталася внаслідок бездіяльності відповідача, внаслідок чого позивачам завдано збитки, розмір яких відповідно до проектно-кошторисної документації становить 89 374 грн 00 коп. Вказані збитки мають бути відшкодовані позивачам, як власникам частини будинку, яка була пошкоджена внаслідок пожежі. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, й підставою цивільно-правової відповідальності, є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 
Згідно зі змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
У деліктних правовідносинах обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою покладається на позивача. Натомість відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.
На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Стаття 322 ЦК України передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить , якщо інше не встановлено договором або законом.
       Відповідно до ч. 6 ст. 55 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.
Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року визначено, що власник квартири зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян.
Відповідач не заперечує ту обставину, що пожежа сталася в належній йому частині будинку.  Згідно висновку судової пожежно-технічної експертизи від 29 січня 2019 року № 19/119/10/46е та матеріалів кримінального провадження первинне вогнище пожежі (осередок пожежі) знаходилось під вікном, яке виходить на середину веранди в частині будинку, яка належить відповідачу. Особливостями розвитку пожежі - є її вільний розвиток до моменту початку її гасіння, в даному випадку при виникненні теплових проявів електричної енергії сталося загоряння оздоблення кімнати, дерев`яних конструкцій вікна, аерозольної фарби на підвіконні з подальшим розповсюдженням полум`я по горючім конструкціям на горище будинку. На момент виникнення пожежі електромережа знаходилась під напругою (працював холодильник) та відчувався запах горіння ізоляції електромережі. На місці пожежі знаходились тверді горючі матеріали та аерозольні фарби. Займання наявного горючого середовища в осередку пожежі відбулось внаслідок теплової дії електричної енергії. Найбільш ймовірною технічною причиною виникнення пожежі є виникнення горіння внаслідок займання горючого середовища від дії теплових проявів електричної енергії (коротке замикання). Коротким замиканням називають будь-яке не передбачене нормальними умовами роботи замикання між фазами, а у системі з заземленою нейтраллю (або чотирьох провідних) - також замикання однієї або декількох фаз на землю (або нульовий провід). Його виникнення обумовлюється довготривалою або неправильною експлуатацією електрообладнання, порушенням ізоляції проводів та перевантаженням у електромережі. 
ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України не надано суду належних та достовірних доказів на підтвердження того, що шкоду позивачам завдано не з його вини. Відповідач як власник зобов`язаний утримувати електрообладнання в своїй частині житлового будинку в належному технічному стані. 
Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що саме відповідач як власник частини будинку, в якій виникла пожежа причиною якої є коротке замикання, зобов`язаний відшкодувати позивачам шкоду завдану внаслідок пожежі. 
Факт спричинення шкоди та її розмір доведений позивачами належними доказами, зокрема актом про пожежу від 08 квітня 2018 року, кошторисною документацією ремонту покрівлі за адресою: АДРЕСА_6 , звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій будівлі - покрівлі житлового будинку по АДРЕСА_6 , які відповідачем не спростовані.
Є помилковими доводи апеляційної скарги про те, що кошторисна документація не відповідає фактичним ушкодженням, які спричинені пожежею, оскільки з дефектного акту, доданого до кошторисної документації (а. с. 21) вбачається, що 100 кв. м це одиниця виміру, а не площа покрівлі, яка потребує ремонту, як вважає відповідач. Розрахунок вартості ремонту покрівлі здійснений з урахуванням пошкодженої частини покрівлі, належної позивачу.
Відповідач ставить під сумнів вказаний кошторис та не погоджується з розміром спричиненої матеріальної шкоди, проте належних та допустимих доказів на підтвердження того, що шкода була завдана в іншому розмірі, суду не надав. Показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на які посилається відповідач, не є належними доказами спричинення шкоди в іншому розмірі. Роз`яснення головуючого в суді першої інстанції щодо питання призначення будівельно-технічної експертизи, про які зазначає відповідач в апеляційній скарзі, не перешкоджали останньому заявити відповідне клопотання суду. Проте в матеріалах справи відсутнє письмове клопотання відповідача про призначення будівельно-технічної експертизи. Не звертався він із вказаним клопотанням і до суду апеляційної інстанції. Тому підстави для визначення розміру завданої шкоди в іншому розмірі, на чому наполягає відповідач в апеляційній скарзі, в матеріалах справи відсутні. 
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Враховуючи, що ціна позову складає 89 374 грн, дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367; 369; 374 ч.1 п.1; 375; 381; 382 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 та його представника - адвоката Волкової Ірини Іванівни залишити без задоволення.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 06 травня 2020 року. 

Головуючий:                                                         Т.А. Левченко

Судді:                                                         О.Ю. Кононенко

                                                                        І.В. Орлов