Дата документу 12.05.2020 Справа № 330/1876/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 22-ц/807/1773/20                                Головуючий у 1-й інстанції: Нестеренко Т.В.
Є.У.№  330/1876/19                                        Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого:        Кочеткової І.В.,
суддів:                 Кримської О.М.,
                        Маловічко С.В.,
секретар:         Волчанова І.М., 

за участі прокурора Чекаліної О.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за   скаргою заступника прокурора Запорізької області на рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання по цивільній справі №2/330/53/2020,

за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області Даниляка О. на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 06 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року заступник прокурора Запорізької області Даниляк О.С. звернувся до суду із вищевказаною скаргою. В обґрунтування скарги посилався на те, ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 20.08.2019 № 330/1876/19 (далі ухвала суду від 20.08.2019) з метою забезпечення позову заборонено Державній архітектурно-будівельній інспекції (далі – ДАБІ) України в особі її структурного підрозділу без статусу юридичної особи Департаменту ДАБІ України у Запорізькій області вчиняти будь-які дії щодо реєстрації Лагоді  ОСОБА_1 .А ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , ТОВ «Техас 2016»,  Кирилівській селищній раді Якимівського району Запорізької області будь-яких  документів дозвільного характеру щодо об`єктів будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером  НОМЕР_1 :11:001:0457, площею 0,5 га, що розташованій  за адресою:  АДРЕСА_1 . Стягувачем   за   відповідним   виконавчим   документом   є   прокуратура Запорізької області. Ухвалою цього ж суд  від 24.09.2019 виправлено описку в ухвалі  від 20.08.2019 шляхом визначення строку звернення її до примусового виконання  «до 22.11.2019». 
У подальшому прокуратурою Запорізької області до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ ДВС) у порядку ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) подано заяву про примусове виконання вказаних ухвал.
Проте, 21.12.2019 прокуратурою області отримано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання старшого державного виконавця Відділу ДВС від 05.12.2019, винесене ним на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону, у зв`язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам, які визначені Законом. Разом із тим, державним виконавцем у повідомленні не зазначено, які конкретно вимоги Закону не було дотримано під час видачі судом ухвали від 20.08.2019 , з урахуванням ухвали суду від 24.09.2019. 
Заявник вважає, що вказане рішення державного виконавця є неправомірним та підлягає скасуванню, так як ухвала про забезпечення позову з виправленнями  містить усі обов`язкові реквізити виконавчого документа, визначені Законом.
З огляду на викладене, заявник просив суд розглянути скаргу на рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. від 05.12.2019 про повернення виконавчого документа – ухвали Якимівського районного суду Запорізької області від 20.08.2019 № 330/1876/19 стягувачу без прийняття до виконання та постановити ухвалу, якою: рішення (повідомлення) про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. від 05.12.2019 визнати неправомірним; зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження з примусового виконання ухвали Якимівського районного суду Запорізької області від 20.08.2019 № 330/1876/19 про заборону Державній архітектурно-будівельній інспекції України в особі її структурного підрозділу без статусу юридичної особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Запорізькій області вчиняти будь-які дії щодо реєстрації Лагоді ОСОБА_1 .А ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Техас 2016», Кирилівській селищній раді Якимівського району Запорізької області будь-яких документів дозвільного характеру щодо об`єктів будівництва, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 :11:001:0457, площею 0,5 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою  Якимівського районного суду Запорізької області від 06 березня 2020 року задоволено частково скаргу заступника прокурора Запорізької області на рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання по цивільній справі №2/330/53/2020.
Визнано неправомірним рішення (повідомлення) про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. від 05.12.2019.
В іншій частині вимог скарги відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що державний виконавець неправомірно повернув ухвалу суду про забезпечення позову , оскільки згідно п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» і ч.1 ст. 157 ЦПК України вказаний процесуальний документ є виконавчим документом і підлягає примусовому виконанню. Проте вимоги про зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження є необґрунтованими, оскільки, на думку суду, повноваження ДВС щодо прийняття рішень, у тому числі щодо прийняття виконавчого провадження, за своєю правовою природою є дискреційним, у зв`язку з чим суд позбавлений процесуальної можливості брати на себе повноваження державного виконавця. 
Не погоджуючись з рішенням суду  в частині відмови у задоволенні скарги,  заступник прокурора Запорізької області Даниляк О.  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм процесуального права, просить ухвалу суду в оскаржуваній частині скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення скарги у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд неправомірно відмовив у задоволенні вимог прокурора про зобов`язання державного виконавця відкрите відповідне виконавче провадження, оскільки відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Виконавча служба з рішенням суду першої інстанції погодилася і в апеляційному порядку його не оскаржувала. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.
В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники виконавчого провадження і представник виконавчої служби не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судових повісток про виклик до суду. Клопотання про відкладення розгляду справи не надходило. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності нез`явившихся осіб.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи прокурора, яка підтримала скаргу і просила про її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).
За приписами ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Правовідносини, які склались між учасниками справи, регулюються Законом України «Про виконавче провадження».
Предметом скарги є оцінка законності дій державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
Встановлено, що ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 20.08.2019 заборонено Державній архітектурно-будівельній інспекції України в особі її структурного підрозділу без статусу юридичної особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Запорізькій області вчиняти будь-які дії щодо реєстрації ОСОБА_4 .А ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , ТОВ «Техас 2016», Кирилівській селищній раді Якимівського району Запорізької області будь-яких документів дозвільного характеру щодо об`єктів будівництва, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 :11:001:0457, площею 0,5 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Стягувачем за відповідним виконавчим документом є прокуратура Запорізької області (а.с. 11-18) 
Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 24.09.2019 задоволено заяву прокуратури Запорізької області про виправлення описки в ухвалі суду від 20.08.2019 шляхом визначення строку звернення її до примусового виконання – «до 21.11.2019». Ухвала суду від 24.09.2019 набрала законної сили 10.10.2019 (а.с. 19-20).
У подальшому, прокуратурою Запорізької області до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у порядку ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» подано заяву про примусове виконання рішення від 18.11.2019 № 05/1-1797/19 саме: у частині заборони Державній архітектурно-будівельній інспекції України вчиняти певні дії. 
На підтвердження того, що разом з зазначеною заявою було направлено оригінали ухвали Якимівського районного суду Запорізької області від 20.08.2019 №330/1876/19 та ухвали Якимівського районного суду Запорізької області від 24.09.2019 №330/1876/19 з відміткою про набрання законної сили заявник надав рапорт Начальника відділу забезпечення виконання судових рішень та повідомлення начальника документального забезпечення прокуратури Запорізької області від 23.01.2020 (а.с.42-45). 
05.12.2019 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановським Ю.В. за результатами розгляду заяви щодо примусового виконання ухвали № 330/1876/19, виданої 20.08.2019 Якимівським районним судом Запорізької області було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.7-9). 
Повідомлення старшого державного виконавця від 05.12.2019 було отримано скаржником 21.12.2019, що підтверджується відміткою у супровідному листі (а.с. 10). 
Як вбачається із повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, ухвала суду про забезпечення позову повернута на підставі п.6 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону. При цьому державним виконавцем не було зазначено, яким саме вимогам не відповідає зазначений виконавчий документ, а лише було загально викладено положення ч.1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження». 
Установивши, що за формою і змістом ухвала суду про забезпечення позову відповідала вимогам ч.1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виконавча служба неправомірно повернула виконавчий документ стягувачу без виконання.
В зазначеній частині особи, які приймали участь у розгляді справи, із судовим рішенням погодилися і в апеляційному порядку його не оскаржували.
Проте суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у нього компетенції зобов`язувати держаного виконавця відкрити виконавче провадження.
Вказані висновки суду не узгоджуються із вимогами ст. 451 ЦПК України, за змістом якої у випадку визнання скарги обґрунтованою суд зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Застосування до спірних правовідносин правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постановах від 18 березня 2014 року у справі № 21-11а14 та від 21 травня 2013 року у справі № 21-87а13, є некоректним, оскільки вказані висновки стосувалися інших правовідносин, які врегульовані нормами адміністративного, а не цивільного судочинства, а також ЗУ «Про виконавче провадження» в старій редакції. 
За вказаних обставин в оскаржуваній частині судове рішення на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового – про задоволення скарги і зобов`язання державного виконавця вирішити питання про відкриття виконавчого провадження.
На підставі ст.ст. 141 ч.1, 452 ЦПК України понесені прокуратурою витрати зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції на суму 2 102 грн. підлягають компенсації за рахунок державної виконавчої служби.
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі – Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Запорізької області Даниляка О. задовольнити.
Ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 06 березня 2020 року у цій справі в оскаржуваній частині скасувати.
Зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вирішити питання про відкриття виконавче провадження з примусового виконання ухвали Якимівського районного суду Запорізької області від 20.08.2019 № 330/1876/19 з виправленнями від 24.09.2019 про заборону Державній архітектурно-будівельній інспекції України в особі її структурного підрозділу без статусу юридичної особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Запорізькій області вчиняти будь-які дії щодо реєстрації Лагоді ОСОБА_1 .А ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Техас 2016», Кирилівській селищній раді Якимівського району Запорізької області будь-яких документів дозвільного характеру щодо об`єктів будівництва, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 :11:001:0457, площею 0,5 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь прокуратури Запорізької області 2 102 грн. (дві тисячі сто дві гривні) компенсації судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Повний текст постанови складено 13 травня 2020 року.
Головуючий І.В. Кочеткова 

Судді: О.М. Кримська

С.В.Маловічко