УХВАЛА
 
22 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 760/13901/18
провадження № 61-9006ск20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року           № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення розгляду судових справ».
 
14 червня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку        до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду     від 04 червня 2020 року.
 
В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями          від 16 червня 2020 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з порушенням вимог статті 392 ЦПК України.
 
Так, у порушення вимог пункту третього частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
 
Відповідно до статті 2 закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи ( у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалено судове рішення, передбачене цим Законом.
 
В касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на пункт 9 частини першої статті 5 Закону України «Про cудовий збір» та зазначає, що він звільнений від сплати судового збору.
 
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ групи, законні представники дітей-осіб з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
 
Особа, яка подала касаційну скаргу -  ОСОБА_1 , відповідно до наданої копії паспорту є громадянином Австралійського Союзу ( Австралії ). 
 
Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
 
Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
 
Відповідно до статті 12 Конвенції про права осіб з інвалідністю від 13 грудня 2006 року (Конвенцію ратифіковано Законом України від 16 грудня 2009 року     № 1767-VI, набрала чинність для України 06 березня 2010 року) держави-учасниці підтверджують, що кожна особа з інвалідністю, де б вона                         не знаходилася, має право на рівний правовий захист. Держави-учасниці визнають, що особи з інвалідністю мають правоздатність нарівні з іншими в усіх аспектах життя. Держави-учасниці вживають належних заходів для надання особам з інвалідністю доступу до підтримки, якої вони можуть потребувати під час реалізації своєї правоздатності. Держави-учасниці забезпечують, щоб усі заходи, пов`язані з реалізацією правоздатності, передбачали належні                    та ефективні гарантії недопущення зловживань відповідно до міжнародного права з прав людини. Такі гарантії повинні забезпечувати, щоб заходи, пов`язані з реалізацією правоздатності, орієнтувалися на повагу до прав, волі та переваг особи, були вільні від конфлікту інтересів і недоречного впливу, були співрозмірними обставинам цієї особи й пристосовані до них, застосовувалися протягом якомога меншого строку й регулярно перевірялися компетентним, незалежним та безстороннім органом чи судовою інстанцією. Ці гарантії повинні бути пропорційними мірі, якою такі заходи зачіпають права та інтереси цієї особи. З урахуванням положень цієї статті держави-учасниці вживають усіх належних і ефективних заходів для забезпечення рівних прав осіб з інвалідністю на володіння майном і його успадкування, на управління власними фінансовими справами, а також на рівний доступ до банківських позик, іпотечних кредитів       та інших форм фінансового кредитування й забезпечують, щоб особи                      з інвалідністю не позбавлялися довільно свого майна.
 
Відповідно до статті 13 Конвенції про права осіб з інвалідністю від 13 грудня 2006 року держави-учасниці забезпечують особам з інвалідністю нарівні               з іншими ефективний доступ до правосуддя, зокрема передбачаючи процесуальні та відповідні вікові корективи, які полегшують виконання ними своєї ефективної ролі прямих і опосередкованих учасників, у тому числі свідків, на всіх стадіях юридичного процесу, зокрема на стадії розслідування та інших стадіях попереднього провадження.
 
До матеріалів касаційного провадження  ОСОБА_1 додана копія документу, виконаного англійською мовою, що дозволяє паркування транспортного засобу його власником на місцях, спеціально облаштованих для осіб з інвалідністю та містить міжнародний знак особи з інвалідністю. Разом з тим, даний документ не містить відомостей, що ОСОБА_1 відноситься до групи осіб з інвалідністю, які звільняються від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».
 
Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати до суду докази, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору або сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі.
 
Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт другий пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня        2018 року становить 1 762 грн.
 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Таким чином, за подання касаційної скарги на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 червня 2020 року необхідно сплатити 1 409 грн 60 коп. або надати докази на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду            у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу,                     про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Отже, касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням йому можливості усунути вищевказані недоліки.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 червня 2020 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 23 липня 2020 року але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                           С. Ю. Бурлаков