Справа № 309/3108/19

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

22.05.2020                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Стець М. І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 ,

                                                                в с т а н о в и в :

постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , непрацююча, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, 
визнана винною у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення, і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Згідно постанови, 20.09.2019 року о 21 год. 05 хв. по вул. Слов`янській у м. Хуст, ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Деу», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із ротової порожнини, від проходження у встановленому порядку медичного огляду на визначення стану сп'»яніння відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що з постановою судді не згідна. Зазначає, що в протоколі невірно зазначено прізвище апелянта - зазначено ОСОБА_1 , а за паспортними даними вона ОСОБА_1 ; невірно зазначено адреса проживання - зазначено АДРЕСА_1 , хоча фактично вона проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Стверджує, що 20.09.2019 (день складення протоколу) алкогольних напоїв не вживала, працівниками поліції їй не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Також вказує на те, що розгляд провадження проведено за її відсутності та за відсутності даних про її своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи, що спростовує посилання суду на те, що апелянт належно повідомлена та на виклики суду не з`являлась. Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою провадження в справі закрити. 

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Стець М.І., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові. 

         Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 20.09.2019 року о 21 год. 05 хв. по вул. Слов`янській у м. Хуст, ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Деу», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із ротової порожнини, від проходження у встановленому порядку медичного огляду на визначення стану сп`яніння відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовилася від підписання протоколу, отримання його копії та надання будь-яких пояснень по суті правопорушення (а. с. 1-2). 

       З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 убачається, що в їх присутності водійка ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я, внаслідок чого, працівники поліції склали щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 3, 4). 

       Факт небажання ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці події або в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків підтверджується і наявним у матеріалах справи відеозаписом із місця події (а. с. 5). 

               Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

               Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор СРПП № 1 Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Пічкар І. І. був упереджений при проведенні перевірки та складанні  щодо ОСОБА_1   протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не вказувала сторона захисту в ході її розгляду.

       Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Пічкар І. І. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень. 

               Крім того, під час апеляційного розгляду справи не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння та складанні протоколу, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, - такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано й на такі не вказувала сторона захисту в ході її розгляду. 

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в протоколі невірно зазначено її прізвище, а саме, вказано ОСОБА_1 , а за паспортними даними - вона ОСОБА_1 , а також не вірно зазначена адреса проживання - зазначено АДРЕСА_1 , хоча фактично вона проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР та, відповідно і її винуватості в скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що особу  ОСОБА_1 , у тому числі й місце їїпроживання, працівники поліції встановили з даних, які містяться в посвідченні водія - НОМЕР_2, і при цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1  вказувала працівникам поліції на інше прізвище чи надавала будь-які інші документи, що посвідчують її особу. При цьому, зі змісту протоколу вбачається, що в ньому зазначена й адреса - АДРЕСА_2 , а з апеляційної скарги - що  ОСОБА_1 та  ОСОБА_10 є однією і тією ж особою, що не заперечувалось і стороною захисту в ході апеляційного розгляду справи. Тому, вказані доводи, апеляційний суд визнає і такими, що будь-яким чиномне свідчать про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП.

Як такі, що не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушення вимог передбачених п. 2.5 ПДР, і в свою чергу не впливають на висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що 20.09.2019 (день складення протоколу) алкогольних напоїв не вживала.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи й вищенаведеними доказами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що розгляд провадження проведено за її відсутності та за відсутності даних про її своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи, що спростовує посилання суду, що апелянт належно повідомлена та на виклики суду не з`являлась, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд враховує те, що: відповідно до вимог чинного КУпАП розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є безумовною підставою для його скасування; зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про те, що розгляд справи відбуватиметься в Хустському районному суді; відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»); право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист було забезпечено й у ході апеляційного розгляду справи. 

       Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

               З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винною у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на неї накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

               На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 

       При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанцій, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі, й про виклик свідків тощо, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                                       П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 

Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан