ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/3536/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 року в адміністративній справі №160/3536/19 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні Світлотехнічні Технології"до  Київської митниці Держмитслужби про  визнання протиправними та скасування рішень та карток відмов,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інженерні Світлотехнічні Технології"   звернулося до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправними та скасувати:
- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100030/2019/00192 від 19.03.2019 року;
- рішення №UA100000/2019/100069/2 від 19.03.2019 року про коригування митної вартості товарів;
- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100030/2019/00196 від 22.03.2019 року;
- рішення №UA100000/2019/100071/2 від 22.03.2019 року про коригування митної вартості товарів.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що на підтвердження заявленої ціни товару до декларацій були надані всі необхідні документи, які підтверджують заявлену ціну товару відповідно до умов контракту, проте відповідачем в оскаржуваних рішеннях не обґрунтовано неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та не обґрунтовано застосування резервного методу, у зв`язку з чим ці рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Задля випуску придбаного товару у вільний обіг відповідно до ч.7  ст.55 МК,  позивач звернувся до Київської міської митниці ДФС з письмовою заявою та надав митному органу гарантію у вигляді грошової застави відповідно до  розділу Х цього Кодексу  зі строком її дії до 19.06.2019 року та 24.06.2019 року, який не перевищує 90 календарних днів з дня випуску товарів.  
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міської митниці ДФС №UA100030/2019/00192 від 
19.03.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці ДФС №UA100000/2019/100069/2 від 19.03.2019 року про коригування митної вартості товарів. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міської митниці ДФС № UA100030/2019/00196 від 22.03.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці ДФС № UA100000/2019/100071/2 від 22.03.2019 року про коригування митної вартості товарів.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, відмовивши у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що при наданні документів до митного оформлення декларантом не підтверджено митну вартість товару, а тому відповідачем визначено митну вартість з використанням розумних засобів та на основі даних, наявних у митного органу. Так, зокрема, позивачем в поданих інвойсах не зазначено умови оплати за товар; відповідно до умов контрактів товар повинен мати належне маркування, разом з тим, відомості щодо включення вартості маркування у ціну товару відсутні; не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIP витрат й ризиків, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товару в місце призначення та вартості маркування; наявні розбіжності в контрактах та інвойсах щодо включення в ціну товару витрат на транспортування та страхування. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.  
Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідно до вимог  статті 311 КАС України  справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерні Світлотехнічні Технології» (ТОВ «ІСТ», далі - Покупець) та Avkun Trading, LTD (далі - постачальник) 09 липня 2018 року уклали зовнішньоекономічний контракт № 09.07.18 на поставку товарів.
У березні 2019 року згідно до умов договору поставки №09.07.18 та на підставі супровідних документів INVOICE №070319-1 від 11.03.2019, OFFER б/н від 11.03.2019, CMR А№110319 від 12.03.2019, CARNET TIR UX82438326 від 12.03.2019, INSURANCE POLICY №97021910000025 від 13.03.2019 та інших документів, на умовах поставки СІР-Дніпро, постачальник здійснив на адресу позивача поставку товару торговельної марки VIKO (виробник: Panasonic Eco Solutions Elektrik San. ve Tic. A.S., країна виробництва - TR (Туреччина) на суму 48 937,70 USD (доларів США) загальною вагою брутто 20 018,50 кг., які позивач подав відповідачу разом з вантажною митною декларацією №UA100030/2019/399972 від 18.03.2019 року з метою здійснення митного оформлення товару.
Також, у березні 2019 року згідно до умов договору поставки №09.07.18 та на підставі супровідних документів INVOICE №110319-1 від 13.03.2019, OFFER б/н від 13.03.2019, CMR А№130319 від 13.03.2019, CARNET TIR АХ82438328 від 13.03.2019, INSURANCE POLICY №97021910000027 від 14.03.2019 та інших документів, на умовах поставки СІР-Дніпро, постачальник здійснив на адресу позивача поставку товару торговельної марки VІKO (виробник: Panasonic Eco Solutions Elektrik San. ve Tic. A.S., країна виробництва - TR (Туреччина) на суму 48 935,58 USD (доларів США) загальною вагою брутто 20 083,67 кг. які позивач подав відповідачу разом з вантажною митною декларацію №UA100030/2019/400110 від 22.03.2019 року з метою здійснення митного оформлення товару.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №UA100030/2019/399972 від 18.03.2019 року митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією позивач надав митному органу документи, що перелічені у графі 44  ВМД  і посвідчують підстави придбання товару, його кількісні, та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, в тому числі:
- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice), зокрема, INVOICE №070319-1 від 11.03.2019 року (код документу 0380 у графі 44  ВМД);
- автотранспортна накладна (Road consignment note), зокрема, міжнародна товарно- транспортна накладна (CMR) А№ 110319 від 12.03.2019 року (код документу 0730 у графі 44  ВМД);
- документ про походження товару (Declaration of origin), зокрема, INVOICE №070319-1 від 11.03.2019 року (код документу 0862 у графі 44  ВМД);
- книжка МДП (TIR carnet), зокрема, CARNET TIR UX82438326 від 12.03.2019 року (код документу 0952 у графі 44  ВМД);
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціальними експертними організаціями, а саме Висновок експерта №ГО-733 від 18.03.2019 року (код документу 3016 у графі 44  ВМД);
- документ, що містить довідкову інформацію щодо вартості у країні - експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам, зокрема, комерційна пропозиція OFFER б/н від 11.03.2019 року (код документу 3022 у графі 44  ВМД);
- страховий поліс, зокрема, INSURANCE POLICY №97021910000025 від 13.03.2019 року (код документу 3530 у графі 44  ВМД);
- зовнішньоекономічний договір (контракт), а саме договір поставки №09.07.18 від 09 липня 2018 року (код документу 4100 у графі 44  ВМД);
- інші некваліфіковані документи, зокрема, лист б/н від 18.03.2019 року та лист б/н від 19.03.2018 року (код документу 9000 у графі 44  ВМД).
Перевіривши подані документи, відповідач встановив наявність наступних розбіжностей у вартості товару, заявленого в вантажній митній декларації №UA100030/2019/399972 від 18.03.2019 року, у зв`язку з наступним:
- в інвойсі від 11.03.2019 № 070319-1 та контракті від 09.07.2018 № 09.07.18 не зазначено умови оплати за товар;
- відповідно до пункту 3.8 контракту від 09.07.2018 №09.07.18 в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до інвойсу від 11.03.2019 №070319-1 товар поставляється на умовах СІР-Дніпро (термін СІР «страхування та фрахт/перевезення» означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар передано в місті призначення, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт/перевезення) - до ціни товару відповідно до пункту 3.8 контракту не включено витрати на транспортування та страхування;
- відповідно до пункту 5.1 контракту від 09.07.2018 року №09.07.18 товар повинен мати належне маркування, разом із тим, відомості щодо включення вартості маркування у ціну товару відсутні;
- декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СІР витрат й ризиків, пов`язаних з транспортуванням товару в місце призначення, та вартості маркування.
Також, на підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №UA100030/2019/400110 від 22.03.2019 року митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією позивач надав митному органу документи, що перелічені у графі 44  ВМД  і посвідчують підстави придбання товару, його кількісні, та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, в тому числі:
- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice), зокрема, INVOICE №110319-1 від 13.03.2019 року (код документу 0380 у графі 44  ВМД);
- автотранспортна накладна (Road consignment note), зокрема, міжнародна товарно- транспортна накладна (CMR) А№ 130319 від 13.03.2019 року (код документу 0730 у графі 44  ВМД);
- документ про походження товару (Declaration of origin), зокрема, INVOICE №110319-1 від 13.03.2019 року (код документу 0862 у графі 44  ВМД);
- книжка МДП (TIR carnet), зокрема, CARNET TIR UX82438328 від 13.03.2019 року (код документу 0952 у графі 44  ВМД);
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціальними експертними організаціями, а саме Висновок експерта №ГО-773 від 22.03.2019 року (код документу 3016 у графі 44  ВМД);
- документ, що містить довідкову інформацію щодо вартості у країні - експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам, зокрема, комерційна пропозиція OFFER б/н від 13.03.2019 року (код документу 3022 у графі 44  ВМД);
- страховий поліс, зокрема, INSURANCE POLICY №97021910000027 від 14.03.2019 року (код документу 3530 у графі 44  ВМД);
- зовнішньоекономічний договір (контракт), а саме договір поставки №09.07.18 від 09 липня 2018 року (код документу 4100 у графі 44  ВМД);
- інші некваліфіковані документи, зокрема, лист б/н від 22.03.2019 року (код документу 9000 у графі 44  ВМД).
Перевіривши подані документи, відповідач встановив наявність наступних розбіжностей у вартості товару, заявленого в вантажній митній декларації № UA100030/2019/400110 від 22.03.2019 року, у зв`язку з наступним:
- в інвойсі від 13.03.2019 № 110319-1 та контракті від 09.07.2018 № 09.07.18 не зазначено умови оплати за товар;
- відповідно до пункту 3.8 контракту від 09.07.2018 №09.07.18 в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до інвойсу від 13.03.2019 № 110319-1 товар поставляється на умовах СІР-Дніпро (термін СІР «страхування та фрахт/перевезення» означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар передано в місті призначення, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт/перевезення) - до ціни товару відповідно до пункту 3.8 контракту не включено витрати на транспортування та страхування;
- відповідно до пункту 5.1 контракту від 09.07.2018 року №09.07.18 товар повинен мати належне маркування, разом із тим, відомості щодо включення вартості маркування у ціну товару відсутні;
- декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СІР витрат й ризиків, пов`язаних з транспортуванням товару в місце призначення, та вартості маркування.
З огляду на встановлені під час митного оформлення розбіжності, відповідач виніс оскаржувані у цій справі рішення. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
За правилами частини 5  статті 382 Господарського кодексу України  права та обов`язки сторін зовнішньоекономічного договору (контракту) визначаються правом місця його укладення, якщо сторони не погодили інше. Порядок визначення права, яке має застосовуватися до договору (контракту) у разі недосягнення згоди сторін стосовно вказаного порядку, встановлюється законом про зовнішньоекономічну діяльність.
Згідно з приписами  статті 692 Цивільного Кодексу України, оплата товару за договором передбачена після передання товару чи товаророзпорядчих документів.
Частиною 1  статті 693 Цивільного Кодексу України  встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), то покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. А якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до  статті 530 цього Кодексу.
Нормами частини 2  статті 530 Цивільного Кодексу України  якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Приписами частини 1  статті 49 Митного кодексу України  визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За правилами частини 1  статті 50 Митного кодексу України  відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частинами 1 та 2  статті 51 Митного кодексу України  визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до  глави 9 цього Кодексу.
Нормами частин 1 та 2  статті 52 Митного кодексу України  регламентовано, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
За правилами частини 1  статті 53 Митного кодексу України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частина 2  статті 53 Митного кодексу України  містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3  статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Зазначене узгоджується з положеннями пункту 2 частини 5  статті 54 Митного кодексу України, за правилами якого відповідач може письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Нормами  статті 54 Митного кодексу України  констатовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
Частиною 3  статті 54 Митного кодексу України  встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень  статті 55 цього Кодексу.
Згідно з частиною 6  статті 54 Митного кодексу України  орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
За приписами частини 1  статті 55 Митного кодексу України  рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Правилами частини 1  статті 57 Митного кодексу України  визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
За змістом частини 2-8  статті 57 Митного кодексу України  основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей  59  і  60  цього  Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей  59  і  60  цього  Кодексу  за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до  статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до  статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених  статтею 64 цього Кодексу.
Згідно правил частини 7  статті 54 Митного кодексу України  у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Так, відповідач під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявлених за вантажною митною декларацією, встановив, що в наданих позивачем документах є розбіжності: в інвойсі поставка товару здійснюється на умовах поставки СІР, а відповідно до п.3.8 контракту  № 09.07.18 не вказано, що до ціни товару не включено відповідно до умов поставки DAP витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, витрати на страхування.
Відповідно до Інкотермс-2010 СІР ("фрахт/перевезення та страхування оплачено до (назва місця призначення)" означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які додаткові витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки у вищезазначений спосіб. За умовами терміна CIP на продавця покладається також обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.
Таким чином, поставка товару на умовах СІР зобов`язує продавця нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару, в місце призначення, витрати на страхування, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення.
З урахуванням вищевказаного поставка товару на умовах СІР передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, витрати на страхування), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що доводи відповідача про те, що декларантом не надано відомостей щодо включення вартості маркування у ціну товару суперечать принципам Incoterms 2010, оскільки, саме принципи Incoterms 2010 чітко регламентують момент передачі прав на товар і усі пов`язані з цим ризики, та визначають, зокрема, обов`язки продавців у частині пакування та маркування товарів, а тому додаткові витрати на транспортування товару ТОВ "ІСТ" не понесло.
При цьому, наведеними вище умовами поставки СІР-Дніпро (в редакції Incoterms 2010) не врегульоване питання включення у ціну товару тари та упаковки,  тому позивач додатково виніс ці відомості окремо у п.3.8 договору як такі, які були погоджені ним з постачальником при укладенні цього Договору. 
Згідно з пунктом 7 ч.10 ст.58 Митного кодексу при визначенні митної вартості до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на страхування товарів.
Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що  відповідно до умов поставки за договором від 09.07.2018р. та наявними у справі товаросупровідними документами, всі витрати (транспортування, страхування товару тощо) вже були включені продавцем в ціну товару, відображену у документах, наданих митному органу для митного оформлення, що виключало необхідність у наданні додаткових документів.
Факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Приписами ч.6 ст.54 Митного кодексу України встановлено правило, за яким митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, подані для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: для підтвердження митної вартості товару.
Таким чином, законом чітко встановлено умови, за наявності яких у відповідача виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
На думку законодавця, сумніви є обґрунтованими, якщо документи: містять розбіжності; наявні ознаки підробки; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, приписи вказаних статей зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не було вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості до митної вартості товару, зокрема не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими, а також не зазначено чому саме з документів, які було подано декларантом, неможливим є встановлення даних складових.
Крім того, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач вказав про те, що визначена ним митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару за МД від 22.01.2019 №UA100150/2019/102133, від 15.01.2019 №UA500090/2019/476, від 16.01.2019 року № UA100210/2019/84876, від 14.12.2018 року № UA500010/2019/22922. При цьому, відповідач не зазначив, яким саме за якісними характеристиками (подібним чи аналогічним) є товар, митне оформлення якого вже здійснене.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що оскаржувані рішення, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міської митниці ДФС - є протиправними та підлягають скасуванню.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з  дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров