П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

____________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/3003/19	
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення із виплатою середнього заробітку за час затримки виплати належних сум, -

В С Т А Н О В И В:

          Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с.  42-43),  просив:
- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (колишня військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року в сумі 4525,74 грн. враховуючи базовий місяць січень 2016 року;
          - зобов`язати Факультет перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (колишня військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплатити різницю нарахованої індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, та середній заробіток за весь час затримки виплат належних сум по день фактичного розрахунку.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що при нарахуванні індексації грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року відповідач протиправно застосував базовий період січень 2016 року, оскільки при нарахуванні індексації грошового забезпечення повинен використовуватися базовий період - січень 2014 року. 
          Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року, ухваленим в порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволений частково:
- дії Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (колишня військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року в сумі 4525,74 грн. враховуючи базовий місяць січень 2016 року - визнані протиправними;
          - в частині позовних вимог про зобов`язання Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (колишня військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату різниці нарахованої індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року; середній заробіток за весь час затримки виплат належних сум по день фактичного розрахунку – відмовлено;
- стягнуто за рахунок Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (колишня військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 384, 20 грн.
          Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач - Факультет перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та в цій частині ухвалити постанову, якою відмовити у задоволені цих позовних вимог.
          Вимоги апеляційної скарги відповідач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції  допустив порушення норм матеріального права, оскільки  встановивши відсутність підстав  для проведення індексації із застосуванням базового місяця – січень 2014 року, суд першої інстанції суд першої інстанції дійшов  помилкового висновку щодо протиправності проведення індексації із застосуванням  у якості базового місяця – січень 2016 року.
          Також, апелянт звертає увагу на те, що індексація за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року була проведена на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року у справі № 1440/2408/18, а тому позов у справі № 400/3003/19 є фактично не згодою позивача із виконанням рішення у справі №1440/2408/18, на що суд першої інстанції не звернув уваги.
ОСОБА_1 , також не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в повному обсязі та ухвалити у справі нову постанову, якою задовольнити  позовні вимоги в повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року у справі № 1440/2408/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019 року, відповідач - Факультет перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба був зобов`язаний нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Апелянт зазначає, що при проведені індексації  відповідач протиправно у якості базового місяця обрав січень 2016 року, оскільки останнє підвищення  окладу  відбулось у січні 2014 року, а тому базовим місяцем для проведення індексації є саме січень 2014 року. На підтвердження зазначеного  позивач надав довідку  Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, на яку суд першої інстанції не звернув уваги, що призвело до хибних висновків, викладених в оскаржуваному рішенні. Оскільки, на думку позивача – апелянта, наявні всі правові підстави для  задоволення вимоги про  проведення перерахунку індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця – січень 2014 року, то й як наслідок, наявні правові підстави для зобов`язання відповідача здійснити виплату середнього заробітку за час затримки виплати належних сум індексації грошового забезпечення, по день фактичного розрахунку. 
          Факультет перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба надав  відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому посилаючись на безпідставність  доводів апеляційної скарги та на непоширення норм КЗпП України на спірні правовідносини, просить  відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 
ОСОБА_1 своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба - не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба - не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 може бути задоволена за таких підстав.
Суд встановив, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року у справі № 1440/2408/18 (а.с. 18-20) задоволений позов ОСОБА_1 до Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба:
- визнані протиправними дії Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо не нарахування та не виплати  індексації грошового забезпечення ОСОБА_1  в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року;
- зобов`язано Факультет перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року у справі №1440/2408/18 залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду  від 18.04.2019 року (а.с. 21-26).
Задовольняючи позовні вимоги, що були заявлені в межах справи № 1440/2408/18, Миколаївський окружний адміністративний суд встановив такі фактичні обставини:
- позивач у період з 2008 року по 07.06.2018 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого викладача циклової комісії військово-спеціальних дисциплін (бойового застосування авіаційного озброєння та систем управління) Спеціалізованого центру бойової підготовки авіаційних фахівців Збройних Сил України Харківського національного університету Повітряних Сил (військова частина НОМЕР_1 ) у військовому званні «підполковник»;
- 07.04.2018 року п. 32 параграфу 5 наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 189 позивач звільнений з військової служби у запас за п. «и» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 122 від 07.06.2018 року позивач виключений зі списків частини;
- при звільненні з військової служби позивачу не виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, що зазначено у довідці про суми нарахованої та виплаченої індексації від 31.08.2018 року № 135/1799/335;
- правонаступником військової частини НОМЕР_1 є Факультет перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба відповідно до наказу начальника від 01.09.2018 року № 4агд;
- згідно до листа військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2018 року № 350/177/14/1086 індексація позивачу не виплачувалась через відсутність коштів у Міноборони.
Додатково, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019 року (а.с. 21-26) було встановлено, що у березні 2018 року відбулось підвищення посадового окладу позивача, та відповідно інших складових грошового забезпечення, внаслідок чого саме березень 2018 року є базовим місяцем, проте індексація грошового забезпечення здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2018 року №135/1799/335 (а.с. 27-29) про суми нарахованою та виплаченої  індексації підполковнику ОСОБА_1 останнім базовим місяцем для проведення індексації грошового забезпечення  вказаний березень 2018 року, передостаннім базовим місяцем  для проведення індексації грошового забезпечення вказаний січень 2014 року.
Відповідно до листа Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 09.09.2019 року № 350/177/1374/160 (а.с. 15) адвоката позивача повідомлено проте, що при нарахуванні індексації грошового забезпечення  за період з січня 2016 року по лютий 2018 року базовим місяцем встановлено січень 2016 року, оскільки з січня 2016 року відбулось підвищення грошового забезпечення позивача за рахунок збільшення розміру премій відповідно до наказу МОУ від 27.01.2016 року № 44.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Постанов КМУ № 1294 від 07.11.2007 року (чинна з 01.01.2008 року) та №704 від 30.08.2017 року (встановлені нові посадові оклади військовослужбовців з 01.03.2018 року) в період з 01.01.2008 року по 01.03.2018 року вбачалась незмінність посадових окладів військовослужбовців, а тому проведення індексації грошового забезпечення із застосуванням  базового місяця січень 2016 року є протиправним.
Проте, оскільки позивач не довів наявність обставин  зміни його посадового окладу  станом на січень 2014 року, а з наданих  позивачем витягів  з розрахункових відомостей  про грошове забезпечення та довідки про суми нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення  не можливо встановити що у січні 2014 року відбулась зміна посадового окладу позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання  здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення  за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року  враховуючи базовий місяць – січень 2014 року.  Відмовляючи у задоволені вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати індексації грошового забезпечення, суд першої інстанції виходив з того, що ця вимога є похідною вимогою від основної  вимоги для задоволення якої відсутні правові підстави. 
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, з огляду на таке.
Предметом спору в цій справі є визначення базового місяця для проведення перерахунку індексації грошового забезпечення, яким на думку позивача є січень 2014 року, але на думку відповідача – січень 2016 року, та вимога про виплату середнього заробітку за весь час затримки виплат належних сум (індексації грошового забезпечення) по день фактичного розрахунку.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи
Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона  повинна довести  ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У справах щодо застосування суб`єктом владних повноважень чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, зменшення розміру заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою обов`язок доказування, що прийняті рішення, вчинені дії є правомірними і не були мотивовані діями позивача чи його близьких осіб щодо здійснення цього повідомлення, покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Апеляційний суд зазначає, що в іншій адміністративній справі № 1440/2408/18, встановлені обставини щодо наявності у ОСОБА_1  права на отримання при звільнені з 07.06.2018 року індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Відсутність проведення та виплати індексації за цей час підтверджена також і матеріалами справи – довідкою військової частини, правонаступником якої є відповідач (а.с.  27-29).
Також судовими рішеннями в межах іншої адміністративної справи №1440/2408/18 встановлений останній базовий місяць проведення індексації – березень 2018 року, що відповідає змісту довідки військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2018 року №135/1799/335 (а.с. 27-29) про суми нарахованою та виплаченої індексації підполковнику ОСОБА_1 .
Але, апеляційний суд зазначає, що останній базовий місяць проведення індексації – березень 2018 року не входить до періоду, за який відповідач був зобов`язаний провести індексацію грошового забезпечення – з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Постановою КМУ № 1078 від 17.07.2003 року затверджений Порядок індексації грошових доходів населення (надалі Порядок № 1078).
Відповідно до п. 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Відповідно до п. 5 Порядку № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1  цього Порядку.
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта – відповідача щодо збільшення з 01.01.2016 року грошового забезпечення позивача, яке має наслідком зміну базового місяця індексації, з огляду на таке.
Збільшення грошового забезпечення відбулось за рахунок підвищення премії, відповідно до наказу Міністерства оборони України № 44 від 27.01.2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році», в той час як зміна базового місяця  відбувається у разі підвищення тарифних ставок (окладів). Доказів підвищення посадового окладу позивача з 01.01.2016 року  апелянт – відповідач не надав, а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції.
За таких підстав, враховуючи те, що при проведені  останньої індексації грошового забезпечення позивача був використаний базовий місяць – січень 2014 року, що підтверджено матеріалами справи, апеляційний суд дійшов висновку щодо протиправності дій відповідача, які полягають у застосуванні базового місяця – січень 2016 року при проведенні нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Відповідно до матеріалів справи (а.с. 16) відповідач провів індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з використанням базового місяця – січень 2016 року, загальна сума індексацій при цьому склала 4525,74 грн.
Враховуючи протиправність використання базового місяця – січень 2016 року при індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, апеляційний суд вважає, що  порушені права позивача мають бути відновлені саме шляхом зобов`язання відповідача провести перерахунок індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця – січень 2014 року, та виплатити різницю між перерахованою та вже виплаченою індексацією грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта – відповідача стосовно того, що  позивач, фактично не погоджуючись із виконанням судового рішення у справі №1440/2408/18, мав би подати відповідну заяву  в порядку ст. 383 КАС України, а не подавати новий позов. При цьому, апеляційний суд зазначає, що в межах адміністративної справи №1440/2408/18 предметом спору не було визначення базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Апеляційний суд відхиляє, як помилкові, доводи апелянта – відповідача, та погоджується з доводами апелянта – позивача щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки у виплаті належних позивачу сум індексації, починаючи з дня звільнення позивача та по день фактичного розрахунку.
Так, частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.
Відповідно до частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Спеціальним законодавством врегульовано правове становище осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ та поліції, у тому числі, порядок, умови проходження та звільнення зі служби, порядок та умови оплати праці, але цими нормативними актами не врегульовано порядок виплати грошового забезпечення особам за час затримки розрахунку.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.
Таким чином, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.
Слід зауважити, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на військовослужбовців стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.
Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, затримку виплати  індексації грошового забезпечення, затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.
В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.
Статтею 12 цієї Конвенції встановлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.
Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з ним розрахунок у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Частиною другою статті 116 КЗпП України визначено, що у разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відтак, враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює грошове забезпечення військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, апеляційний суд дійшов висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення позивача з військової служби.
Таким чином, доводи апелянта – відповідача щодо відсутності підстав для застосування до спірних відносин норм Кодексу законів про працю України є необґрунтованими.
З огляду на викладене, враховуючи зміст статті 117 КЗпП України, яка передбачає відповідальність власника за затримку розрахунку при звільненні, підставою для якої є факт порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника, апеляційний суд  погоджується з доводами апелянта – позивача щодо необхідності  зобов`язання відповідача виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 07.06.2018 року  по день фактичного розрахунку – виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року проведеної із застосуванням  базового місяця – січень 2014 року.
При цьому апеляційний суд зазначає, що питання розміру середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу не є предметом апеляційного оскарження, а тому не аналізуються апеляційним судом.
Перевіряючи всі доводи скаржників, апеляційний суд також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21 січня 1999 року по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», відповідно до якої «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення внаслідок невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а тому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, апеляційна скарга позивача має бути задоволена, оскаржуване рішення скасоване та ухвалена постанова про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл  судових витрат, апеляційний суд враховує, що позивачем були понесені такі судові витрати, як сплата судового збору  за подання  позову в сумі 786,40 грн. (а.с. 5), сплата судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1152,60 грн. (а.с. 122, 127), які  відповідно до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України  мають бути відшкодовані позивачу  за рахунок бюджетних асигнувань відповідача  у загальній сумі 1939 грн.
Керуючись ст. ст. 19, 43 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 139, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, ч. 5 ст. 328 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року – скасувати, та ухвалити нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (колишня військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року в сумі 4525,74 грн. враховуючи базовий місяць - січень 2016 року.
Зобов`язати Факультет перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (колишня військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нарахованої індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, враховуючи базовий місяць - січень 2014 року.
Зобов`язати Факультет перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (колишня військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , різницю між перерахованою індексацією грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, враховуючи базовий місяць - січень 2014 року, та вже виплаченою сумою індексації за цей період.
Зобов`язати Факультет перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (колишня військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 07.06.2018 року  по день фактичного розрахунку – виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, проведеної із застосуванням  базового місяця – січень 2014 року.
Стягнути з Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (колишня військова частина НОМЕР_1 ) (вул. Леваневців, 25, м. Миколаїв, 54038, ідентифікаційний код 08217638) на користь ОСОБА_1 (фактичне місце проживання – АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 1939 грн. (одна тисяча дев`ятсот тридцять дев`ять гривень), за рахунок бюджетних асигнувань Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (колишня військова частина НОМЕР_1 ).
Зобов`язати Факультет перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (колишня військова частина НОМЕР_1 ) подати до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови у строк протягом двох місяців з дня отримання копії  постанови апеляційного суду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Повний текст судового рішення складено 13.03.2020 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.