Ухвала
14 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 2/2218/2106/11
провадження № 61-6272ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Рохов Олег Володимирович  на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 березня 2020 року  у справі  за позовом   ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Національна академія Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку та земельної ділянки, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від                       02 грудня 2019 року залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 03 березня 2020 року, позов  ОСОБА_2 , задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину спільного сумісного майна подружжя, а саме: житлового будинку по АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,12 га (кадастровий номер 6810100000:17:006:0055) по АДРЕСА_1 , призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Залишено                             ОСОБА_1 іншу Ѕ частину цього майна. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
01 квітня 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку адвокатом Роховим О. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 та                            ОСОБА_1 , подано касаційні скарги (надійшла 06 квітня 2020 року),  в якій, заявники просять скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року  №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті                  389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якійвикладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційні скарги адвоката Рохова О. В.,який діє в інтересах      ОСОБА_1  та             ОСОБА_1 , не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Так, заявники узагальнено посилаються на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте                 не зазначають конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційні скарги  адвоката Рохова Олега Володимировича який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від                         02 грудня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від                                 03 березня 2020 року  залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                               І. А. Воробйова