ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2020 року          м.Дніпро                                         Справа №  904/5303/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Антонік С.Г. (доповідач), 
суддів: Іванов О.Г., Березкіна О.В.
секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020р. (суддя Новікова Р.Г., повне рішення складено 20.01.2020),  у справі № 904/5303/19

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця",  м. Дніпро 
до Комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості", м. Дніпро 

про стягнення суми боргу за договором оренди в розмірі 17055грн.88коп., неустойки в розмірі 34111грн.77коп., суми боргу за договором відшкодування в розмірі 4320грн.90коп., інфляційної складової в розмірі 913грн.20коп., 3% річних в розмірі 692грн.57коп.                

ВСТАНОВИВ:
 
До господарського суду Дніпропетровської області звернулося Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" з позовом до Комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості" з позовом про стягнення суми боргу за договором оренди в розмірі 17055грн.88коп., неустойки в розмірі 34111грн.77коп., суми боргу за договором відшкодування в розмірі 4320грн.90коп., інфляційної складової в розмірі 913грн.20коп., 3% річних в розмірі 692грн.57коп.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області    від 14.01.2020р. позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості" задоволено частково. Стягнуто з Комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" неустойку в розмірі 34111грн.74коп., суму боргу за договором відшкодування в розмірі 4320грн.90коп., 3% річних в розмірі 386грн.38коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1306грн.11коп. Відмовлено у задоволенні вимог про стягнення суми боргу за договором оренди в розмірі 17055грн.88коп., неустойки в розмірі 0грн.03коп., 3% річних в розмірі 306грн.19коп. та інфляційної складової в розмірі 913грн.20коп.
При частковому задоволенні позову господарський суд, посилаючись на правові висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду  у постановах від 13.02.2018р.  у справі № 910/2949/16, від 17.12.2018р. у справі № 906/1037/16, постанови об?єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 13.12.2019р. у справі № 910/20370/17, виходив з того, що одночасне стягнення орендної плати та неустойки у вигляді подвійної орендної плати, нарахованої за прострочення повернення орендованого майна, за один і той же період користування наймачем орендованим майном (за період з дня припинення дії договору оренди до дня повернення орендованого майна за актом) є неможливим, оскільки є притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних в розмірі 306 грн.19 коп. та інфляційної складової в розмірі 913 грн. 20 коп. суд керувався помилкою в розрахунках.
          Не погодившись з рішенням суду,  позивач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми боргу за договором оренди 17055 грн. 88 коп., 3% річних в розмірі 306 грн. 19 коп. та інфляційної складової в розмірі 913 грн. 20 коп. Ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» AT «Укрзалізниця» в особі виробничого структурного підрозділу «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» AT «Укрзалізниця» щодо стягнення з комунального позашкільного навчального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості» Дніпровської міської ради суми боргу за договором оренди 17055 грн. 88 коп., 3% річних в розмірі 306 грн.19 коп. та інфляційної складової в розмірі 913 грн. 20 коп. Судові витрати покласти на відповідача.
Апеляційна скарга мотивована наступним:
-          Господарський суд Дніпропетровської області не дослідив умови договору оренди майна та не надав належної юридичної оцінки пункту 3.12 договору, яким визначено, що у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно, що призвело до невідповідності висновків, викладених у Судовому рішенні, обставинам справи. Сторонами за взаємною згодою визначено саме такі умови договору (п. п. 3.12, 10.13 договору), що прямо не заборонено чинним законодавством і є реалізацією вільного волевиявлення сторін під час визначення умов договору, отже суд дійшов помилкового висновку про неможливість стягнення орендної плати за фактичне користування приміщенням після закінчення договору оренди та стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за невиконання орендарем обов`язку щодо повернення майна, нарахованої у відповідності до положень договору оренди та приписів частини другої ст. 785 ЦК України.
-          Частиною 2 статті 795 Цивільного кодексу України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання Сторонами акта приймання-передачі при поверненні об`єкта оренди Орендодавцеві. Тобто, навіть після закінчення дії Договору, відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача орендну плату до моменту повернення майна за актом приймання-передачі. Орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі. Орендна плата сплачується саме за користування майном, а сплата неустойки є мірою цивільно-правової відповідальності за невиконання зобов`язань, яка полягає в покладенні на боржника додаткового зобов`язання за невиконання основного обов`язку, внаслідок чого боржник несе невигідні майнові наслідки за порушення зобов`язання. Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. Подвійна оренда плата є різновидом відповідальності за порушення зобов`язання, розмір якої встановлено законом та визначається відповідно до розміру орендної плати за користуванням майном. Тобто орендна плата має сплачуватися орендарем незалежно від застосування орендодавцем свого права вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, передбаченого статтею 785 Цивільного кодексу України. У протилежному випадку, якщо орендодавець не стане використовувати своє право та не буде вимагати сплати неустойки, орендар взагалі нічого не має сплачувати орендодавцеві й може використовувати майно після припинення договору без сплати орендної плати.
-          Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі №904/12367/16, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 №904/1791/18 з відповідача на користь позивача також вже було стягнуто заборгованість по орендній платі за попередні періоди одночасно з неустойкою у розмірі подвійної орендної плати, що обумовлено сторонами у договорі. Відповідно до п. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи. Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
-          Заборгованість, яка утворилася станом на 31 грудня 2018 року та відповідні інфляційні втрати та 3% річних була стягнута з відповідача за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2019 та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.07.2019 по справі №904/480/19. Відповідно до розрахунку інфляційних збитків, сума інфляційних збитків за період з 01 січня 2019 року по 30 жовтня 2019 року складає 913,20 грн. Розрахунок заборгованості здійснено за формулою: (збитки від інфляції) = (сума боргу, яка включає борг по орендній платі, неустойку та борг по відшкодуванню витрат) х (індекс інфляції) / 100 % - (сума боргу), при чому розмір заборгованості збільшувався кожного місяця, враховуючи попередні періоди, відповідно до нарахованих до сплати сум за кожен місяць, вказаних у розрахунку заборгованості, протягом періоду з 01 січня 2019 року по 30 жовтня 2019 року. Відповідно до розрахунку відсотків за користування грошовими коштами, сума відсотків, за період з 01 січня 2019 року по 30 жовтня 2019 року, склала 692,57 грн. Розрахунок здійснено за формулою: (відсотки) = (сума боргу) х (процентна ставка) / 100 % / 365 х (кількість днів), при чому розмір заборгованості збільшувався кожного місяця, враховуючи попередні періоди, відповідно до нарахованих до сплати сум за кожен місяць, вказаних у розрахунку заборгованості за надані послуги, протягом періоду з 01 січня 2019 року по 30 жовтня 2019 року. Отже, нарахування компенсаційних втрат здійснювалося на суму загального боргу в кожному конкретному місяці, враховуючи попередню заборгованість, а не тільки на суму нарахувань кожного місяця окремо, адже кожного місяця заборгованість збільшувалася, а оплати не проводилися.
          Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2020 року колегією суддів у складі: головуючого судді - Антоніка С.Г. ( доповідач), суддів - Іванова О.Г., Березкіної О.В. відкрито   апеляційне провадження у справі  №904/5303/19.
          Згідно   ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
                 Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
                      Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
          Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Господарським судом при розгляді справи встановлено, що Центральним апеляційним господарським судом 22.07.2019 винесено постанову про часткове скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2019 у справі  №904/480/19 за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" до Комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості" Дніпровської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача - Управління державної казначейської служби України в Індустріальному районі м. Дніпра, про стягнення  заборгованості в загальній сумі 45112грн.72коп. за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-3542-ОД від 05.08.2009, і договором №ПР/БМЕУ-1-17-005/НКМ-В від 25.05.2017 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю до договору оренди від 05.08.2009 №12/02-3542-ОД за загальний період з 01.04.2018 по 01.01.2019. Вказана постанова набрала законної сили 22.07.2019. 
Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції у справі №904/480/19 встановлені наступні неоспорені обставини справи.
05.08.2009 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Дніпропетровській області (орендодавцем) та КПНЗ "Будинок дитячого мистецтва"  (орендарем) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-3542-ОД.
Відповідно до пункту 1.1 договору орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно, яким є нежитлове вбудоване приміщення площею 243,8 кв.м., розташоване по вулиці Семафорна, 42 у місті Дніпропетровську, яке перебуває на балансі ДП "Придніпровська залізниця" (балансоутримувач).
Відповідно до пункту 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами), або за результатами конкурсу на право оренди державного майна. 
Пунктом 3.6 договору визначено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні:
- 70 відсотків до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділенням казначейства в сумі 768 грн. 39 коп.,
- 30 відсотків ? балансоутримувачу в сумі 329 грн. 31 коп. щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропозицій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.
Пунктом 3.8 договору передбачено, що орендна плата    перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.
Відповідно до п. 3.9 договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж за три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.
Згідно п. 3.12    договору оренди, у разі    припинення договору оренди орендар сплачує    орендну плату до дня повернення майна за актом приймання - передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції.
Відповідно до пункту 10.1 договір укладено строком на один рік з 05.08.2009 до 04.08.2010 включно.
Згідно з пунктом 10.8 договору його чинність припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.
В пунктах 10.11, 10.12, 10.13 договору сторонами узгоджено, що у разі припинення договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу. У разі, якщо орендар затримав повернення майна він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря. Якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна після припинення договору, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки в розмірі подвійної орендної плати за поточний місяць користування майном за час прострочення.
На виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв об`єкт оренди, що підтверджується актом приймання-передачі від 07.07.2009, який складено за участю балансоутримувача.
Протягом дії договору сторонами було укладено ряд додаткових угод щодо зміни умов в частині розміру орендної плати та строку оренди.
09.11.2015 Регіональним відділенням Фонду державного майна та відповідачем укладено додаткову угоду до договору, якою внесено зміни до пункту 10.1 останнього шляхом пролонгації договору з 01.08.2015 до моменту створення (реєстрації) публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", але не більш ніж по 31.12.2015.
Статтею 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" передбачено утворення на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності.
Пунктом 2 постанови встановлено, що статутний капітал товариства формується шляхом внесення до нього, зокрема майна Укрзалізниці, підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.
Частиною 3 статті 4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" передбачено, що внесення нерухомого майна залізничного транспорту до статутного капіталу товариства може здійснюватися на підставі обліку майна на балансах Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту відповідно до законодавства без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно.
Відповідно до частини 2 статті 5 названого Закону переоформлення правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, внесені до статутного капіталу товариства, здійснюється протягом двох років з дня державної реєстрації товариства.
Державна реєстрація прав на нерухоме майно, внесеного до статутного капіталу товариства, здійснюється на підставі передавального акту та акту оцінки майна залізничного транспорту, внесеного до статутного капіталу товариства. Передавальний акт та/або акт оцінки майна залізничного транспорту є документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу товариства.
18.08.2015 Міністерством інфраструктури України затверджено передавальний акт по ДП "Придніпровська залізниця", зведений акт оцінки майна, що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", а також, зведений передавальний акт майна, що вноситься до статутного капіталу  ПАТ "Українська залізниця". 
Згідно Зведеного переліку майна державного підприємства "Придніпровська залізниця", що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, нежитлове вбудоване приміщення площею 312,8 кв. м., розміщене за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 42 (інвентарний №8100010), було включене до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".
Таким чином, орендоване відповідачем відповідно до умов договору нерухоме майно, а саме: нежитлове вбудоване приміщення площею 243,8 кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 42, на 2-3 поверхах було включено до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".
Згідно зі статтею 329 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.
Відповідно до статті 85 Господарського кодексу України, статті 115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.  
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 затверджено Статут публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".
Пунктом 2 Статуту встановлено, що товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств залізничного транспорту. 
Відповідно до пункту 20 Статуту товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту.
Пунктом 33 Статуту передбачено, що товариство здійснюючи право власності, володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, Статуту та меті діяльності підприємства.
За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на об`єкт нерухомості, який є предметом договору оренди по справі зареєстровано за ПАТ "Українська залізниця" 14.09.2016.
Таким чином, з урахуванням положень наведених норм, зокрема, в частині особливостей утворення ПАТ "Українська залізниця" та вищезазначених фактичних обставин справи, з моменту складення передавального акта та/або акта оцінки майна залізничного транспорту, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", та державної реєстрації зазначеної юридичної особи, остання набула право власності на майно, в тому числі, об`єкт нерухомості, що є предметом оренди за договором №12/02-3542-ОД від 05.08.2009.
За приписами частини 1 статті 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.
Аналогічні положення закріплені частиною 2 статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", яка передбачає, що у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов`язки за договором оренди.
Умовами пункту 10.7 договору оренди встановлено, що перехід права власності на майно третім особам, не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору, і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступника).
У зв`язку з переходом права власності на майно, яке є об`єктом оренди, відбулася заміна сторони у зобов`язанні, внаслідок чого до позивача перейшли права та обов`язки орендодавця по договору оренди.
Вказані обставини також встановлені постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі №904/12367/16 від 08.08.2017 за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до    комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості" Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:     регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, про    стягнення 21785грн.74коп. заборгованості, штрафу у розмірі 2178грн.57коп., пені    у розмірі 1186грн.45 коп., неустойки у розмірі 23613грн.28 коп. за договором № 12/02-3542-ОД від 05.08.2009, яка набула законної сили та не оскаржена жодною із сторін в касаційному порядку.
22.03.2016 ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (орендодавцем) та КПНЗ "Центр дитячої та юнацької творчості" (орендарем) укладено додатковий договір до договору №12/02-3542-ОД від 05.08.2009, пунктом 1 якого встановлено, що орендодавцем майна за договором оренди є ПАТ "Українська залізниця". Пунктом 9 додаткового договору сторони домовились, що умови цього додаткового договору поширюються на взаємовідносини сторін, що виникли з 01.12.2015.
Відповідно до додаткового договору, пункти 3.1, 3.6 договору оренди викладено в новій редакції, згідно з якою орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу за базовий місяць розрахунку ? листопад 2015 року становить 1221грн.31коп. без податку на додану вартість. Орендна плата сто процентів перераховується на рахунок орендодавця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. 
На виконання додаткового договору від 22.03.2016, між ПАТ "Українська залізниця", як орендодавцем, та КПНЗ "Центр дитячої юнацької творчості", як орендарем, підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого (або іншого) майна від 22.03.2016, за яким спірне майно передано в оренду відповідачу.
Додатковими договорами від 28.03.2016, від 15.12.2017, від 11.01.2018, від 07.05.2018 термін дії договору оренди №12/02-3542-ОД від 05.08.2009 продовжено до 30.06.2016, до 31.12.2017, до 31.03.2018, до 30.06.2018 (відповідно). Також додатковим договором від 11.01.2018 пункт 3.1 договору викладено в новій редакції, зокрема: "Орендна плата за січень місяць 2018 року до завершення дії договору визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць".
25.05.2017 між позивачем (балансоутримувачем) та відповідачем (орендарем) укладено договір №ПР/БМЕУ-1-17-005/НКМ-В від 25.05.2017 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю до договору оренди від 05.08.2009 №12/02-3542-ОД (далі - договір), за умовами пункту 1.1 якого балансоутримувач здійснює обслуговування майна, що знаходиться за адресою місто Дніпро, вулиця Семафорна, 42 (далі - майно), загальною площею 243,8 кв.м., а також утримання орендованого майна, експлуатаційні витрати та комунальні послуги пропорційно до займаної ним площі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.
Пунктом 1.2 договору визначено, що орендар користується майном, загальною площею 243,8 кв.м., яке складається з нежитлового вбудованого приміщення, розміщеного на 2-3 поверхах, дев`ятиповерхового будинку, відповідно до плану розміщення орендованого майна, що додається до договору (додаток №1), вартість якого, згідно зі звітом про оцінку (незалежну, залишкову, експертну) станом на 30.07.2015 становить 869064грн.
Згідно п.3 договору, орендоване майно використовується для розміщення позашкільного навчального закладу, що фінансується з міського бюджету.
Балансоутримувач майна зобов`язується забезпечити виконання всього комплексу робіт, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням орендованого майна та прилеглої території. 
Розмір плати за обслуговування майна та прилеглої території залежить від переліку та складу робіт і послуг, які надаються балансоутримувачем, і визначається розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат) згідно Додатку №2, який є невід`ємною частиною цього договору. Перелік таких робіт та послуг, порядок та умови їх оплати встановлюються цим договором. Сума договору становить 5761грн.12коп. з ПДВ на рік (підпункт 2.1.1 пункту 2.1 договору).
Орендар зобов`язується не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним, вносити плату на рахунок балансоутримувача за утримання орендованого майна та прилеглої території згідно виставленого рахунку фактично наданих послуг (підпункт 2.2.3 пункту 2.2 договору).
Цей договір набуває чинності з моменту укладення та діє до 31.12.2017 згідно статті 631 Цивільного кодексу України та статті 180 Господарського процесуального кодексу України, а в частині зобов`язань до повного виконання. У будь-якому разі його умови розповсюджуються на відносини сторін до повернення майна орендарем балансоутримувачу згідно з актів приймання-передачі (пункт 7.1 договору).
Листом від 03.05.2018 позивач повідомив відповідача про закінчення терміну дії договору 30.06.2018.
Сторонами під час розгляду справи в суді першої інстанції факт закінчення строку дії договору оренди 30.06.2018 визнавався, таким чином, господарський суд визнав зазначену обставину встановленою за приписами ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.
Після закінчення встановленого терміну дії договору майно, що перебувало в оренді відповідачем не повернуто, акт приймання-передавання майна з оренди сторонами не складався у відповідності до вимог ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України. 
Подальше перебування відповідача в орендованому приміщенні зафіксовано позивачем актами перевірки від 05.10.2018, від 27.12.2018, від 16.10.2019р.
Таким чином, обставини, встановлені вищевказаними рішеннями судів (постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі №904/12367/16, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2019 та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.07.2019 у справі №904/480/19), в силу припису ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України мають преюдиційний характер під час розгляду даної справи.
У зв?язку з не звільненням приміщення після закінчення строку договору позивач нарахував і просив стягнути:
- 17055грн.88коп. - суми боргу з орендної плати за період з 01.01.2019 по 01.10.2019, нарахованої на підставі п. 3.12 договору №12/02-3542-ОД від 05.08.2009 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір оренди);
- 34111грн.77коп. - неустойки у розмірі подвійної орендної плати, нарахованої відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку із своєчасного повернення об`єкта оренди; 
- 4320грн.90коп. - суми боргу за січень-вересень 2019 року за договором №ПР/БМЕУ-1-17-005/НКМ-В від 25.05.2017 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю до договору оренди від 05.08.2009 №12/02-3542-ОД  (далі - договір про відшкодування витрат);
- 913грн.20коп. - інфляційної складової в розмірі;
- 692грн.57коп. - 3% річних, нарахованих за порушення відповідачем грошових зобов`язань. 
Правовідносини за договором оренди нерухомого майна, яке належить до державної та комунальної власності, регулюються відповідними положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".
Згідно із частинами 1, 6    статті 283 Господарського кодексу України,     за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
До відносин оренди застосовуються відповідні положення    Цивільного кодексу України    з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 4 статті 291 ГК України встановлено, що правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму    Цивільним кодексом України.
Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами факт того, що договір припинив свою дію 30.06.2018р. та те, що відповідач на теперішній час не звільнив орендоване приміщення.
Вирішуючи питання правомірності нарахування та стягнення орендної плати та неустойки у розмірі подвійної орендної плати колегія суддів виходить з наступного.
Аналіз частини 1 статті 759 та частини 1 статті 785 ЦК України дозволяє дійти висновку, що договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном впродовж строку дії договору із сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом повернення об`єкта договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі орендованого майна; зобов`язання орендаря сплачувати орендну плату за весь час фактичного користування майном, яке виникло з договору оренди, не припиняється зі спливом строку дії договору оренди, оскільки таке припинення пов`язане не із закінченням строку, на який було укладено договір, а з моментом підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта оренди.
Таких правових висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 14.11.2018р. справа № 924/195/16, від 11.05.2018р. справа № 926/2119/17, об?єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.12.2019р. справа № 910/20370/17.
Отже посилання господарського суду на припинення зобов?язаня орендаря сплачувати оренду плату після припинення дії договору, у разі продовження користуватися орендованим майном, не відповідає суті орендних правовідносин.
Об?єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 13.12.2019р.  у справа № 910/20370/17 вказала, що на відміну від неустойки, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 ЦК України, що  є самостійною  майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин, і для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до якої необхідна наявність  вини (умислу або необережності)  відповідно до вимог статті 614 ЦК України, обов`язок щодо сплати орендарем орендної плати за користування орендованим майном, в тому числі після спливу строку дії договору оренди,  не залежить від встановлення вини у діях орендаря щодо несвоєчасного повернення об`єкта оренди за наслідком розірвання договору оренди. Орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі. Одночасне стягнення орендної плати та неустойки у вигляді подвійної орендної плати, нарахованої за прострочення повернення орендованого майна, за один і той же період користування наймачем орендованим майном (за період з дня припинення дії договору оренди до дня повернення орендованого майна за актом) є неможливим, оскільки є притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне і те ж саме правопорушення, що суперечить статті 61 Конституції України. 
Враховуючи вищенаведений висновок та  те, що пунктом 3.12    договору сторони погодили, що у разі    припинення договору оренди орендар сплачує   саме орендну плату до дня повернення майна за актом приймання - передачі включно, колегія вважає, що позовні вимоги в частині стягнення неустойки у вигляді подвійної орендної плати задоволенню не підлягають.
У зв?язку з цим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а  рішення господарського суду підлягає зміні.
Задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення орендної плати у сумі 17  055,88 грн., сума боргу за договором відшкодування в розмірі 4  320,90 грн.
Розрахунок інфляційних та 3% річних слід розраховувати з суми 2  336,31 грн. (1856,21 грн. орендна плата та 480,10 грн. за договором відшкодування). З урахуванням того, що орендна плата сплачується до 10 числа місяця наступного за звітним, а за договором про відшкодування - до 5 числа місяця наступного за звідним, то розрахунок слід здійснювати за період з 01.02.2019р. по 01.10.2019р. Інфляційні складають 117, 21 грн., а 3% річних за 232 дня складають 197,55 грн.
В задоволенні стягнення неустойки у розмірі 34  111,74 грн. слід відмовити.
Судові витрати покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.
За розгляд справи у суді першої інстанції з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 576,30 грн.
За розгляд справи в апеляційній інстанції з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2  995, 35 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 277,     282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити частково.
          Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020р.  змінити, виклавши в наступній редакції.
          Позов задовольнити частково.
          Стягнути з Комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Дніпровське територіальне управління" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 17055 грн. 88 коп. заборгованості з орендної плати,   суму боргу за договором відшкодування в розмірі 4320грн.90коп., інфляційні в розмірі 117грн.21коп., 3% річних в розмірі 197 грн.55коп . та судові витрати в сумі 3  571,65 грн. 
В іншій частині позову відмовити.
Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та  може бути оскаржена до Верховного Суду з підстав, передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України протягом 20 днів з моменту складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10.06.2020р.

Головуючий суддя                                                                      С.Г. Антонік
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                             
Суддя                                                                                                    О.В. Березкіна

Суддя                                                                                                О.Г. Іванов