ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3030/20 Справа № 201/9249/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С.С. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Варенко О.П.,
суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А:

       У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є побутовим споживачем природного газу з 2004 року. 14 травня 2018 року представник ПАТ «Дніпрогаз» відключив його квартиру від мережі централізованої подачі газу, шляхом опломбування крану в квартирі, що підтверджено актом від 14 травня 2018 року у зв`язку із нібито існуючою заборгованістю. Вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що порушують його право споживача, оскільки заборгованість по сплаті за спожитий газ в нього відсутня, що підтверджується щомісячними рахунками за газ, доказами їх оплати. В порушення вимог закону відповідач не попередив його письмово про припинення газопостачання менш ніж за 10 днів до відключення. Таке попередження він отримав лише 24 травня 2018 року. 04 вересня 2016 року при черговій перевірці лічильника газу контролером одноособово, а не в присутності комісії було виявлено, що замість однієї особи в помешканні зареєстровані чотири. Комісія на момент складання акту була відсутня. Акт від 04 вересня 2016 року у його присутності не складався, ним не підписувався. Лише 01 червня 2017 року він дізнався від контролера ПАТ «Дніпрогаз» по телефону, що йому через заборгованість в сумі 19 519,94 грн припиняють газопостачання. Він неодноразово звертався до відповідача із заявами з вимогою надати йому документи, що підтверджують заборгованість, на що отримував лише повідомлення про припинення газопостачання. Після цього відповідачем було надано відповідь на його звернення, датовану 19 грудня 2017 року. Вважає, що виявлений відповідачем вид порушення не входить до переліку визначених законом порушень, що унеможливлює застосування методики нарахування збитків, а могло стати лише підставою для зміни виду нарахувань, що зазначив й сам відповідач у відповіді від 19 грудня 2017 року, де зазначено донараховано необлікований об`єм газу, а не нараховано збитків.
       На підставі викладеного, просив визнати дії Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» по нарахуванню об`єму, вартості природного газу та припиненню постачання газу - незаконними; скасувати нарахування об`єму та вартості природного газу у формі розрахунку на оплату необлікованого об`єму природного газу та його вартості, складеного відносно нього на підставі акту про порушення від 04.09.2016 року за №370-В, зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз» негайно відновити розподіл природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду,  ОСОБА_1  звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, не надав належної оцінки обставинам справи, не прийняв до уваги те, що відповідач своєчасно не повідомив його як споживача про припинення газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 ; що акт про порушення був складений відповідачем з порушенням вимог закону, а тому не може бути підставою для нарахування суми необлікованого об`єму природного газу.
Відповідач, в порядку ст.360 ЦПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 02 листопада 2004 року належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Відповідно до акту про порушення №370-В від 04 вересня 2016 року, контролерами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю споживача ОСОБА_1 встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: неповідомлення про зміни, що стосуються видів споживання газу про кількість зареєстрованих осіб у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9,10).
На виконання п. 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, уповноваженою особою відповідача у акті від 04 вересня 2016 року №370-В було зазначено, що комісія Оператора ГРМ з розгляду цього акта буде проводити засідання: третя середа місяця за адресою: вул. О. Кониського, 4, контактний телефон: НОМЕР_1 (а.с. 10 на звороті).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач участі у засіданні комісії з розгляду акту про порушення не приймав.
25 жовтня 2016 року, з урахуванням всіх обставин виявленого порушення, комісією акт було визнано обґрунтованим та складено акт-розрахунок №1054 від 25 жовтня 2016 року, в якому було розраховано суму збитків, завданих порушенням споживача у сумі 19 519,94 грн (а.с. 48, 49-50).
Вказаний рахунок на оплату необлікованого об`єма природного газу, на підставі акта про порушення від 04 вересня 2016 року №370-В у розмірі 19 519,94 грн було направлено ОСОБА_1 (а.с. 11).
Відповідно до повідомлення про припинення газопостачання (розподілу) природного газу побутовому споживачу від 11 травня 2018 року, ОСОБА_1 було повідомлено, що у зв`язку із наявністю боргу у сумі 19 846,34 грн газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 буде припинено (а.с. 26).
Судом встановлено, що таке повідомлення було направлено позивачу, але було ним отримано вже після відключення газу.
Між тим, позивачем не надано суду жодних доказів того, що вказане повідомлення про припинення газопостачання було відправлено відповідачем поза межами строків, встановлених Кодексом ГРМ.
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 82, 89 ЦПК України, п. 7 глави 3 розділу ХІ, п. 3 глави 4 розділу ІХ, п 1 глави 5 розділу ХІ, п.п. 8, 12 глави 5 розділу ХІ, п.1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не було прийнято до належної уваги порушення, які були допущені відповідачем при складанні акту про порушення №370-В від 04.09.2016 року, а саме: акт складено за його відсутності та відсутності складу комісії; що йому не вручено його екземпляр акту, що його екземпляр акту ним не підписаний, не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав.
Згідно із п. 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем (Кодексу ГРМ), якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. 
Споживач зобов`язаний своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об`єкті.
Пункт 7 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ відносить до порушень, внаслідок яких Оператор ГРС змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, використання газу побутовим споживачем (за відсутності лічильника) у випадках, коли споживачем протягом місяця з дати настання відповідних змін не було письмово повідомлено Оператор ГРМ про зміни, що стосуються збільшення опалювальної площі та збільшення кількості осіб, зареєстрованих на об`єкті побутового споживача, визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв за період з дати, коли відбулись такі зміни, а в разі неможливості встановлення цієї дати - за останні 6 місяців.
Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.
Таким чином, положення п. 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, не містять вимоги щодо складання акту про порушення у складі комісії.
Як встановлено, акт про порушення №370-В від 04.09.2016 року складений представником відповідача в присутності споживача, останній підписав акт без зауважень. 
В п. 8 акта про порушення №370-В від 04.09.2016 року зазначена повна інформація про час та місце проведення засідання комісії Оператора ГРМ з розгляду зазначеного акта. 
Будь-яку відмову або заперечення ОСОБА_1 акт про порушення не містить.
З матеріалів справи вбачається, що споживач має у наявності свій екземпляр акту, та відсутність у ньому підпису споживача, при наявності такого в першому екземплярі, не може вважатися порушенням при його складені, оскільки Кодекс ГРМ не визначає обов`язку для ПАТ «Дніпрогаз» вчинення дій щодо зобов`язання споживача чи примушення його до підпису в екземплярі акту, який вручається останньому.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що відповідач не повідомив його про час та місце розгляду комісією акту про порушення №370-В від 04.09.2016 року, не можуть бути прийняті судом до уваги.
Відповідно до п. 8, 10 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.
При складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення.
Споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього
акт про порушення.
За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи.
У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі.
Так, з акту про порушення №370-В від 04.09.2016 року, підписаного споживачем (а.с.10 на звороті), в п. 8 вбачається інформація з приводу повідомлення про час та місце проведення засідання комісії Оператора ГРМ з розгляду акта про порушення. 
Таким чином, зазначене дає підстави для висновку про те, що відсутність споживача на засіданні комісії з приводу розгляду акта про порушення є результатом пасивної поведінки позивача відносно своїх інтересів.
Відповідно до матеріалів справи, за результатами розгляду акту про порушення №370-В від 04.09.2016 року, відповідно до абзацу 2 п. 11 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, фахівцем комісії було складено акт-розрахунок, де проведено розрахунок необлікованого об`єму природного газу, який склав 4 339,41 м3, донараховано за 3 особи з 31.10.2008 року по 02.06.2016 року на суму 19 519,94 грн.
Згідно п. 11 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період до 01 числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акту про порушення (тобто до закритого балансового періоду), не потребує коригування (включення до) закритих періодів, а його вартість в повному обсязі має бути компенсована споживачем Оператору ГРМ. При цьому вартість природного газу визначається за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу.
Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що відповідач своєчасно не повідомив його про припинення газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки позивачем не надано до суду жодних доказів того, що повідомлення ПАТ «Дніпрогаз» було відправлено поза межами строків, що встановлюються Кодексом ГРМ.
Окрім того, згідно матеріалів справи, позивач як споживач природного газу, був поінформований про порушення з його боку правил споживання природного газу, що підтверджується копіями наданих позивачем повідомлень про припинення/розподілу природного газу, які направлялися на адресу позивача, починаючи з 15.06.2017 року. 
Так, у повідомленні про припинення газопостачання/розподілу природного газу від 24.10.2017 року, яке отримано позивачем 18.11.2017 року (а.с.23), визначено, що до зобов`язання споживача входить самостійне припинення споживання природного газу шляхом перекриття запірного пристрою перед газовим приладом. 
Відповідно до п. 2 гл. 7 розділу VI Кодексу ГРМ, при отриманні від Оператора ГРМ письмової вимоги про самостійне обмеження або припинення споживання (відбору) природного газу споживач зобов`язаний виконати вимогу Оператора ГРМ та самостійно обмежити або припинити споживання (відбір) природного газу. Проте, зазначені вимоги позивач не виконав.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданим позивачем доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального і процесуального права.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України. 

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова