Ухвала    
 
12 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 264/1935/17
провадження № 61-5956ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,       Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у справі за позовом   ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», ОСОБА_2 про визнання договорів про надання траншу удаваними правочинами та визнання недійсними договорів поруки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до                                       ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_2 про визнання договорів про надання траншу удаваними правочинами та визнання недійсними договорів поруки.
Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано договір про надання траншу № 8.9392/1184, укладений 30 травня 2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ФОП ОСОБА_2 (зі змінами до цього договору від 13 серпня 2009 року та від 29 березня2012 року), удаваним правочином.
Визнано, що 30 травня 2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та                                      ФОП ОСОБА_2 був укладений договір про надання траншу № 8.9392/1184 (зі змінами до цього договору від 13 серпня 2009 року та від 29 березня                2012 року), предметом якого були грошові кошти в національній валюті - гривні в сумі 150 000 грн.
Визнано договір про надання траншу № 801.40873/1184, укладений 13 серпня 2009 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ФОП ОСОБА_2 (зі змінами до цього договору від 30 листопада 2009 року та від 29 березня 2012 року), удаваним правочином.
Визнано, що 13 серпня 2009 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ФОП                    ОСОБА_2 був укладений договір про надання траншу № 801.40873/1184 (зі змінами до цього договору від 30 листопада 2009 року та від 29 березня 2012 року), предметом якого були грошові кошти в національній валюті - гривні в сумі 197 994 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Донецького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від                                      05 листопада 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання удаваним правочином договору про надання траншу                               № 8.9392/1184, укладеного 30 травня 2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ФОП ОСОБА_2 (зі змінами до цього договору від 13 серпня 2009 року та від 29 березня2012 року); про визнання, що 30 травня 2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір про надання траншу № 8.9392/1184 (зі змінами до цього договору від 13 серпня 2009 року та від 29 березня 2012 року), предметом якого були грошові кошти в національній валюті - гривні в сумі 150 000 грн; про визнання удаваним правочином договору про надання траншу № 801.40873/1184, укладеного               13 серпня 2009 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ФОП ОСОБА_2 (зі змінами до цього договору від 30 листопада 2009 року та від 29 березня             2012 року); про визнання, що 13 серпня 2009 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір про надання траншу                        № 801.40873/1184 (зі змінами до цього договору від 30 листопада 2009 року та від 29 березня 2012 року), предметом якого були грошові кошти в національній валюті - гривні в сумі 197 994 грн; в частині стягнення судових витрат  скасовано та ухвалено нове рішення у справі.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «ПроКредит Банк»,                  ОСОБА_2 про визнання удаваним правочином договору про надання траншу № 8.9392/1184, укладеного 30 травня 2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ФОП ОСОБА_2 (зі змінами до цього договору від 13 серпня 2009 року та від 29 березня2012 року); про визнання, що 30 травня 2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір про надання траншу № 8.9392/1184 (зі змінами до цього договору від 13 серпня 2009 року та від 29 березня 2012 року), предметом якого були грошові кошти в національній валюті - гривні в сумі 150 000 грн; про визнання удаваним правочином договору про надання траншу № 801.40873/1184, укладеного               13 серпня 2009 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ФОП ОСОБА_2 (зі змінами до цього договору від 30 листопада 2009 року та від 29 березня              2012 року); про визнання, що 13 серпня 2009 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір про надання траншу                                        № 801.40873/1184 (зі змінами до цього договору від 30 листопада 2009 року та від 29 березня 2012 року), предметом якого були грошові кошти в національній валюті - гривні в сумі 197 994 грн, відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
18 березня 2020 року ОСОБА_1 подала до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у вказаній цивільній справі.
 
В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржене рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
від 07 квітня 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків. 
 
У наданий судом строк заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 07 квітня 2020 року.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
 
Підставами відкриття касаційного провадження є підстави, передбачені пунктами 1 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України, які наведені заявником.
 
Оскільки викладені в касаційної скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 18 лютого                       2020 року.
 
Витребувати з Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області цивільну справу № 264/1935/17 за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», ОСОБА_2 про визнання договорів про надання траншу удаваними правочинами та визнання недійсними договорів поруки.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                     Є. В. Коротенко
 
                                                                                                                  С. Ю. Бурлаков                                  
                                                                  
                  А. Ю. Зайцев