ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/6192/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                         судді-доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                    суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 4 лютого 2020 року у справі № 280/6192/19 (суддя Інстанції – Кисіль Р.В.)
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги та її виплати, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій при призначенні пенсії за віком, згідно з п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 
- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій (36883,9 грн) при призначенні пенсії за віком згідно з п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 4 лютого 2020 року у позові відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування скарги позивач зазначає, що має право на отримання спірної грошової допомоги, оскільки  06.07.2011 їй була призначена пенсія за вислугу років відповідно до норм Закону України “Про пенсійне забезпечення” як працівнику освіти, виплата якої з 01.09.2011 була припинена у зв`язку з працевлаштуванням позивача посаду вчителя. З 08.04.2019 їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV). Вказує, що призначення пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення”  передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058 –IV звернулась вперше, тобто до 08.04.2019 не була пенсіонером в розумінні Закону № 1058 –IV, відтак має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
З 6 липня 2011 року ОСОБА_1 (далі - позивач) призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" як працівнику освіти.
З 1 вересня 2011 року позивачу нарахування та виплата пенсії по вислузі років були призупинені у зв`язку з працевлаштуванням на посаду вчителя СШ №2 (Наказ Токмацької міської ради від 01.09.2011 №268/К). (а.с. 14)
У період з 6 липня по 1 вересня 2011 року позивачу нараховано та виплачено пенсію по вислузі років на загальну суму 2413,42 грн. (а.с. 25-28)
З 08.04.2019 позивачу призначена пенсія за віком з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а саме 3764,4 грн за 2014-2016 роки.
22.04.2019 року позивач звернулась до Токмацького ОУПФУ в Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки. 
Проте, у задоволенні цієї заяви їй було відмовлено і позивач звернулась з позовом до суду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2019 у справі № 280/2157/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено:
- визнано протиправними дії Токмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язано Токмацьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник зі 2016, 2017, 2018 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% починаючи з 8 квітня 2019 року.
21.10.2019 позивач звернулася до відповідача з заявою щодо призначення та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Розділу XV “Прикінцеві положення” Закону №1058 (а.с.15).
Листом № 2536/Г-9 від 06.11.2019 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (а.с. 16) ОСОБА_1 повідомлено про те, що за інформацією Токмацького відділу обслуговування громадян (сервісного центру) 08.04.2019 року остання звернулась із заявою про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, на підставі якої їй було перераховано пенсію із заробітної плати 8841,94 грн. (середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016, 2017 та 2018 роки — 6188,89 грн х 1,42868 — індивідуальний коефіцієнт заробітку), визначеної за період роботи з 01.07.2000 по 28.02.2019 за даними персоніфікованого обліку, з урахуванням страхового стажу 40 років 6 місяців 10 днів (коефіцієнт страхового стажу — 0,40500). Оскільки на день досягнення пенсійного віку позивач отримувала пенсію за вислугу років, право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій у неї відсутнє. Також, відповідачем зазначено, що на теперішній час розмір пенсійної виплати складає 3688,39 грн, де:
- 3580,99 грн – розмір пенсії за віком (заробіток – 8841,94 грн. х 0,40500 - коефіцієнт стажу);
- 107,4 грн - доплата за понаднормовий стаж (10 років – 1074,00 х 10%).
Не погодившись з такими діями відповідача та з відмовою призначити і виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій згідно з п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону № 1058, позивач звернулась до суду із даним адміністративним позовом.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки до призначення позиву пенсії за віком їй призначалась пенсія за вислугу років, тому у останньої відсутнє право на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Фактично спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок – 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України   від 23 листопада 2011 року № 1191 (далі – Порядок № 1191), грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків – 35 років, для жінок – 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується законодавцем з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (для жінок – 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах, вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.
Отже, синтаксичний аналіз пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Порядку № 1191 свідчить, що отримання особою до виходу на пенсію за віком будь-якого виду пенсії в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, є перешкодою для призначення спірної грошової допомоги. При цьому законодавство не ставить право особи на допомогу в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до досягнення пенсійного віку. 
За змістом вказаної норми отримання зазначеної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.
Проте, як встановлено судами обох інстанцій та підтверджується матеріалами справи (а.с. 25-28), позивачу вже призначалась та виплачувалась пенсія за вислугою років в період 6 липня по 1 вересня 2011 року, тобто до моменту виникнення права на призначення пенсії за віком, що позбавляє її права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зазначені висновки колегією суддів здійснені з урахуванням застосування норм матеріального права в аналогічних спорах Верховним Судом у постановах від 22 лютого 2018 року (справа № 310/3774/17) та від 27 листопада 2018 року (справа № 328/1619/17).
При цьому доводи апелянта щодо призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 вперше є безпідставними, оскільки за змістом пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» цього Закону отримання раніше будь-якої пенсії (тобто призначеної за будь-яким Законом, а не тільки за Законом № 1058, як помилково вважає позивач) виключає виплату спірної грошової допомоги.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні та виплаті останній грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством, з дотриманням вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, об`єктивно надано оцінку всім доводам сторін, рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим  апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.
Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
На підставі викладеного, керуючись статтями  242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 4 лютого 2020 року у справі № 280/6192/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.    
   
  Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко