Ухвала 
 
07 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 753/17912/17
провадження № 61-5135ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2017 року Департамент патрульної поліції звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.
 
Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року позов Департаменту патрульної поліції задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції 99 370 грн на відшкодування майнової шкоди.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року в частині задоволення позовних вимог Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, а також в частині розподілу судових витрат змінено. 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції майнову шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 49 370 грн та судовий збір у розмірі 794 грн 93 коп.
У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цій справі.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
 
18 березня 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року залишено без руху для зазначення в касаційній скарзі обов`язкових підстав касаційного оскарження.
 
У квітні 2020 року заявником у встановлений судом строк зазначений недолік касаційної скарги усунуто.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до абзацу 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини першої та пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року.
 
Витребувати із Дарницького районного суду м. Києвацивільну справу № 753/17912/17.
 
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані до неї документи, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 08 червня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                               Ю. В. Черняк

           І. А. Воробйова

          Р. А. Лідовець