ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року 
Київ
справа №757/52466/18-а
адміністративне провадження №К/9901/22206/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколов В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року у справі № 757/52466/18-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Коваленка Дмитра Олександровича, третя особа: Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, про визнання незаконними дій, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та обґрунтування вимог щодо стягнення судових витрат.
23 жовтня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Коваленка Дмитра Олександровича  (далі - відповідач), третя особа: Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, в якому просив:
- визнати незаконними дії інспектора роти № 6 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Коваленка Дмитра Олександровича щодо винесення ним постанови від 07 вересня 2018 року серії ЕАВ 583649 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху;
- скасувати постанову від 07 вересня 2018 року серії ЕАВ 583649 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, винесену інспектором роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Коваленком Дмитром Олександровичем;
- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
17 січня 2019 року позивач звернувся до суду із заявою про долучення до матеріалів справи доказів, які підтверджують понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., та просив їх стягнути з відповідача.
В обґрунтування заявлених витрат на професійну правничу допомогу позивач зазначив, що 15 червня 2018 року між ним і Адвокатським об`єднанням «Адвокати та медіатори України» укладено договір № 29НП про надання правової допомоги, а 02 липня 2018 року - додаток № 3 до вказаного договору, в якому вони погодили завдання № 3, зокрема, щодо написання та подання адміністративного позову в цій справі.
При цьому, позивач вказав, що за результатами наданих робіт між ним та АО «Адвокати та медіатори України» складено відповідний акт виконаних робіт від 13 листопада 2018 року № 2, оплата яких підтверджується квитанціями від 13 листопада 2018 року № 23 та № 0.0.1183308484.1.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 14 сычня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2019 року зазначену постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено повністю.
04 квітня 2019 року до суду апеляційної інстанції від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про розподіл понесених ним судових витрат.
Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року вказану заяву позивача задоволено, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань інспектора роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Коваленка Дмитра Олександровича на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Додаткове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що при розгляді даної справи апеляційним судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат і що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються відповідними доказами.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги.
Третя особа в касаційній скарзі вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить оскаржуване додаткове рішення суду скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат у повному обсязі.
Скаржник зазначає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не є співмірними зі складністю цієї справи, ціною позову та значенням спору для сторони.
Скаржник вказує, що обов`язок з відшкодування витрат, які поніс позивач, має бути покладений на державу, а не на відповідача у цій справі.
Позиція інших учасників справи.
Позивачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому він просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін додаткову постанову суду апеляційної інстанції, зазначаючи, що позивач для захисту своїх прав, порушених незаконними діями відповідача, був змушений скористатися кваліфікованою юридичною допомогою, що розмір гонорара адвоката погоджується за домовленістю з клієнтом та не може змінюватися судом, а також, що в матеріалах справи містяться докази заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року (судді-доповідача) Загороднюка А.Г., (суддів) Єресько Л.О., Соколова В.М. відкрито касаційне провадження на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 28 квітня 2020 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.
Установлені судом апеляційної інстанції обставини справи щодо понечсених позивачем судових витрат.
Предметом судового спору в цій справі є дії та постанова інспектора поліції з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2019 року позовні вимоги задоволено повністю, але питання щодо розподілу судових витрат не вирішено.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Зазначені судові витрати складаються з витрат на написання та подання адміністративного позову в цій справі.
На підтвердження понесених витрат позивачем надано: договір від 15 червня 2018 року № 29НП про надання правової допомоги, завдання від 02 липня 2018 року № 3 до договору від 15 червня 2018 року № 29НП, акт виконаних робіт від 13 листопада 2018 року № 2 до вказаного договору, за яким позивачу надано юридичні послуги на загальну суму 26  500,00 грн., 5000,00 грн. з яких - за підготовку та подання позову в цій справі, та квитанції від 13 листопада 2018 року № 23 та № 0.0.1183308484.1 про сплату відповідних коштів.
Релевантні джерела права й акти їх застосування.
Відповідно до частин першої та другої статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.05.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування таких витрат за умови їх  підтвердження  належними доказами.
При цьому, законодавцем передбачено можливість вирішення питання щодо відшкодування позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення в частині розподілу судових витрат.
Як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються достатніми та необхідними доказами, а саме: договором від 15 червня 2018 року № 29НП про надання правової допомоги, завданням від 02 липня 2018 року № 3 до договору від 15 червня 2018 року № 29НП, актом виконаних робіт від 13 листопада 2018 року № 2 до вказаного договору, за яким позивачу надано юридичні послуги на загальну суму 26 500,00 грн., 5000,00 грн. з яких - за підготовку та подання позову в цій справі, та квитанціями від 13 листопада 2018 року № 23 та від 13 листопада 2018 року № 0.0.1183308484.1 про сплату відповідних коштів.
Зазначені квитанції, як первинні документи, відповідають вимогам, установленим статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять всі необхідні реквізити, призначення платежу та посилання на відповідний договір.
З огляду на вищевикладене, правильним є висновок суду апеляційної інстанцій про те, що наданими позивачем доказами підтверджується факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу за подання позову в цій справі та їх розмір.
Разом з тим, колегія суддів враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року  у справі «Меріт проти України», у справі «East/West Alliance Limited» проти України» та «Ботацці проти Італії» (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними.
Доводи скаржника про те, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не є співмірними зі складністю цієї справи, ціною позову та значенням спору для сторони, не містять жодного обґрунтування в контексті історії розгляду та вирішення саме цієї справи.
Крім того, суд касаційної інстанції зазначає, що вищенаведеними положеннями статті 134 КАС України регламентовано презумпцію правомірності заявлених стороною витрат на професійну правничу допомогу за умови їх документального підтвердження та можливість зменшення таких витрат судом, зокрема, у разі недотримання вимог процесуального законодавства щодо їх співмірності, виключно за клопотанням іншої сторони. 
Однак відповідач, упродовж періоду з дня заявлення позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цій справі 17 січня 2019 до ухвалення судом апеляційної інстанції оскаржуваної додаткової постанови 02 липня 2019 року з таким клопотанням не звертався.
Доводи скаржника про те, що обов`язок з відшкодування витрат, які поніс позивач, має бути покладений на державу, а не на відповідача у цій справі, суд касаційної інстанції відхиляє як такі, що суперечать нормам чинного адміністративного процесуального законодавства.
Разом з тим, у контексті дослідження наведених доводів скаржника, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем у цій справі є інспектор роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Коваленко Д.О., тобто посадова особа суб`єкта владних повноважень, а не безпосередньо сам суб`єкт владних повноважень.
Відтак, відповідно до вимог частини першої статті 139 КАС України, понесені позивачем у цій справі судові витрати підлягали стягненню судом апеляційної інстанції за рахунок бюджетних асигнувань саме Департаменту патрульної поліції, який є юридичною особою та суб`єктом владних повноважень, посадовою особою якого є відповідач. 
З огляду на це, додаткову постанову суду апеляційної інстанції в частині визначення суб`єкт владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань якого здійснюється відшкодування понесених позивачем судових витрат, необхідно змінити.
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
Отже, оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка, але при цьому судом апеляційної інстанції допущено порушення норми процесуального права, що не призвело до неправильного вирішення питання про стягнення судових витрат, проте потребує уточнення суб`єкта, з якого вони стягуються.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. 
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржуване судове рішення -  змінити в резолютивній частині, а в іншій частині - залишити без змін.
Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції  задовольнити частково.
Додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року - змінити в резолютивній частині, виклавши її абзац другий у наступній редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції (03015, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) 5  000,00 (п`ять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу».
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Суддя-доповідач:                                                             А.Г. Загороднюк

Судді                                                                                   Л.О. Єресько

                                                                                В.М. Соколов