Справа № 431/200/20 
Провадження № 33/810/88/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року                                                м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Пономарьової В.С. розглянувши у письмовому провадженні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 24 січня 2020 року про притягнення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження с. Байдівка, Старобільського району, Луганської області, громадянина України, працюючого водієм «ПП Юран», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Старобільського районного суду Луганської області від 24 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.
В постанові суду першої інстанції зазначено, що 10 січня 2020 року, о 13 годині 40 хвилин, ОСОБА_2 в с. Чмирівка Старобільського району Луганської області на автодорозі Р-07 керуючи транспортним засобом ЗИЛ ММЗ 554, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював перевезення вантажу без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.
За вчинення зазначеного адміністративного правопорушення у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення №№ 0021628 від 10.01.2020 року.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Старобільського районного суду Луганської області від 24 січня 2020 року, прийняти апеляційну скаргу до провадження, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог, посилаючись на норми КУпАП, Господарського кодексу України, ЗУ «Про підприємництво», Пленум Верховного Суду України від 25.04.2003, Європейську Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, апелянт ОСОБА_1 вказує, що оскаржувана постанова є необґрунтованою і такою, що підлягає апеляційному оскарженню та скасуванню у зв`язку з неповнотою проведення судового розгляду. Зазначає, що при винесенні постанови суддя порушив його право на справедливий судовий розгляд та права на захист, також порушив принцип верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, недостатньо аргументовано мотивував своє рішення, ухвалив його на припущеннях, а також невірно застосував норми права при винесенні постанови.
Зауважує, що вказана постанова винесена без його участі, на його адресу копія постанови не надходила, судові повістки про виклик до суду по даній справі він також не отримував. Про існування оскаржуваної постанови суду йому стало відомо, коли він отримав постанову старшого державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження від 24.04.2020 року з примусового виконання постанови Старобільського районного суду Луганської області від 03.04.2020 року. Постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності він особисто отримав 12 травня 2020 року.
Також апелянт вказує, що він будь-яку господарську діяльність з перевезення вантажів не здійснює та не здійснював, а тому не може нести відповідальність за інкриміноване йому адміністративне правопорушення.
Зазначає, що в обґрунтування свого висновку суд першої інстанції посилається лише на протокол про адміністративне правопорушення № 0021628 від 10.01.2020, та більш ніяких доказів його провини не наводить та на них не посилається.
Суддя районного суду не з`ясував фактичні обставини даного адміністративного правопорушення, не з`ясував чи ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вказаною статтею, не витребував необхідні документи для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, як цього вимагає ст. 245 КУпАП. Вважає, що суд першої інстанції в порушення вищевказаних норм дійшов помилкового висновку щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Наголошує, що відповідно до правової суті самих понять, визначених національним законодавством в сфері підприємницької діяльності, слід розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, як правило з метою отримання прибутку (комерційна діяльність).
Підприємницька ж діяльність є одним з видів господарської діяльності, яка полягає в самостійній, систематичній, на власний ризик діяльності по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.
Таким чином, однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності, як виду господарської діяльності, є систематичність її здійснення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 здійснив перевезення вантажу без державної реєстрації як суб`єкта господарювання. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що він здійснив одноразове перевезення вантажу. Жодних даних, які б свідчили про систематичність такої діяльності, матеріали справи не містять, а тому вважати його дії господарською (підприємницькою) діяльністю правових підстав не має.
Отже оскільки факт систематичного (неодноразового) здійснення ним господарської діяльності не встановлений, докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарської діяльності та здійснював господарську діяльність - відсутні, тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги, що підтверджується документально рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення через члена його родини 22.05.2020 року.
Заяви від ОСОБА_1 про відкладення судового засідання не надійшло.
Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувався без участі ОСОБА_1 , будь-які повідомлення про сповіщення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо призначення справи до розгляду у суді у матеріалах провадження відсутні.

Постанова суду у визначені статтею 285 КУпАП строки ОСОБА_1 вручена не була, а її копію він отримав лише 13 травня 2020 року, що вбачається з матеріалів справи (розписка про отримання копії оскаржуваної постанови – а.с.15), тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подана у межах десятиденного строку з дня отримання копії судового рішення.
Зважаючи на викладене, а також з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати поважними та поновити його із зазначених підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався з огляду на таке.
Зі змісту постанови суду вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи відповідно до ст. 252 КУпАП не дав оцінку доказам в їх сукупності і не обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП законодавцем встановлена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Відповідно до частин 1 і 2 статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Поняття підприємницької діяльності визначається у ч.1 ст.42 ГК України, як вид господарської діяльності, тобто самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює водієм «ПП ОСОБА_3 ».
Матеріали адміністративного правопорушення не містять доказів того, що ОСОБА_1 є підприємцем та отримував доход від здійснення підприємницької діяльності, а тому апеляційний суд вважає, що він не займався господарською діяльністю без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання.
Отже, суддя першої інстанції не перевірив ту обставину чи є ОСОБА_1 суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

За таких умов апеляційний суд не вбачає у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтованою, постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП. 

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 24.01.2020 року – задовольнити, строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Старобільського районного суду Луганської області від 24 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського
апеляційного суду                        Є.В. Тополюк