Ухвала
 
10 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 607/5263/18
провадження № 61-48624св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Cімоненко В. М.,
суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач - державний вищий навчальний заклад «Тернопільський державний медичний університет імені І. Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України», 
представник позивача - Молень Ірина Йосифівна , 
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І. Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2018 року державний вищий навчальний заклад «Тернопільський державний медичний університет імені І. Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України» (далі - ТДМУ ім. І. Я. Горбачевського) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, витрачених на його навчання у розмірі 139 764,80 грн.
Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення приймальної комісії від 05 серпня 2009 року наказом ректора ТДМУ ім. І. Я. Горбачевського від 10 серпня 2009 року № 207-(Д) ОСОБА_2 зараховано студентом першого курсу медичного університету. 
01 вересня 2009 року між ТДМУ ім. І. Я. Горбачевського та відповідачем укладено угоду № 96 про підготовку фахівця з вищою освітою, якою передбачено обов`язок відповідача прибути після закінчення університету на місце працевлаштування відповідно до направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. 
Згідно з протоколом засідання комісії з персонального розподілу спеціалістів, які закінчують університет у червні 2015 року від 16 січня 2015 року відповідач направлений на роботу в Бориспільську центральну районну лікарню Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації (далі - ДОЗ Київської ОДА) на посаду лікаря станції швидкої та невідкладної медичної допомоги. 
Позивач зазначав, що із пропозицією щодо працевлаштування відповідач був ознайомлений та погоджувався, направлення на роботу № 96 було вручено відповідачу особисто. 
Наказом ректора ТДМУ ім. І. Я. Горбачевського від 25 червня 2015 року № 95(ДМ) на підставі результатів державних екзаменів і відповідно до рішення Державної екзаменаційної комісії відповідачу присвоєно кваліфікацію і видано диплом. 
Після закінчення університету у червні 2015 року відповідач був направлений для проходження інтернатури на базу Вишгородської філії Станції екстреної медичної допомоги комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медичних катастроф» на посаду лікаря-інтерна за спеціальністю «медицина невідкладних станів». 
На підставі наказу від 09 березня 2017 року № 78к Бориспільської центральної районної лікарні ДОЗ Київської ОДА відповідача звільнено з посади лікаря-інтерна за спеціальністю «медицина невідкладних станів» з 10 березня 2017 року у зв`язку із закінченням навчання в інтернатурі на підставі листа ДОЗ Київської ОДА від 09 березня 2017 року № 26-1-36-823 за статтею 28 КЗпП України, у зв`язку зі зміною призначення місця роботи. 
Відповідно до листа начальника управління охорони здоров`я Тернопільської обласної державної адміністрації (далі - Тернопільської ОДА) від 13 грудня 2017 року № 4463/6-01, листа Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) про зміну місця призначення від 07 березня 2017 року, враховуючи сімейні обставини лікаря ОСОБА_2 , випускника ТДМУ ім. І. Я. Горбачевського 2015 року та згоду управління охорони здоров`я Тернопільської ОДА, МОЗ України йому змінено направлення на роботу з посади лікаря станції швидкої та невідкладної медичної допомоги Бориспільської центральної районної лікарні Київської області на Тернопільську область, посаду лікаря станції швидкої та невідкладної медичної допомоги Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф.
Посилаючись на те, що ОСОБА_2 у цьому медичному закладі працевлаштований не був, відмовляється приступити до роботи за направленням і відпрацювати не менше трьох років як молодий фахівець в державній установі охорони здоров`я, позивач просив стягнути з відповідача витрати, пов`язані із його навчанням в розмірі 139 764,80 грн, у тому числі: 80 088,38 грн затрати на навчання одного студента медичного факультету і 59 676,42 грн виплаченої за час навчання стипендії.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що обов`язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускником порушує конституційне право громадянина на працю, що вільно ним обирається або на яку він вільно погоджується, та право на безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах, суперечить зобов`язанню держави скасувати обов`язкову працю і не вдаватися до будь-якої її форми як методу мобілізації і використання робочої сили для потреб економічного розвитку. Враховуючи Конституцію України, Міжнародну Конвенцію «Про скасування примусової праці» № 105, ратифіковану Законом України від 05 жовтня 2000 року № 2021-III, Закон України «Про вищу освіту», будь-які матеріальні претензії до випускника вищого навчального закладу, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, є неправомірними, оскільки немає законних підстав, які б зобов`язали його відшкодувати вартість навчання.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що при вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2018 року до Верховного Суду, Молень І. Й. в інтересах ТДМУ ім. І. Я. Горбачевського, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, вирішити питання щодо відшкодування судових витрат. 
Касаційна скарга мотивована тим, що підписуючи угоду про підготовку фахівців з вищою освітою, відповідач добровільно погодився на працевлаштування його навчальним закладом після закінчення навчання, отримав направлення на роботу та навчаючись за кошти державного бюджету також погодився з тим, що у разі відмови прибути на роботу і відпрацювати не менше трьох років відшкодувати вартість навчання; суди не взяли до уваги, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; частина друга статті 52 Закону України «Про освіту» у редакції, на яку посилається позивач, була чинна на час вступу відповідача до університету; не може бути підставою для відмови у позові відсутність порядку визначення та відшкодування випускниками вартості навчання у разі порушення ними умов угоди працевлаштування; факт схвалення правочину батьками відповідача, вчиненого ним поза межами його цивільної відповідальності, не був досліджений судом першої інстанції. 
У січні 2019 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому ОСОБА_2 просив суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження  у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року справу № 607/11542/16-ц (провадження № 61-29436св18) за позовом ТДМУ ім. І. Я. Горбачевського до ОСОБА_5 про стягнення коштів за навчання за касаційною скаргою ТДМУ ім. І. Я. Горбачевського на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 01 червня 2017 року передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що існує різних підхід до розуміння та тлумачення положень пункту 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992, та пункту 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затверджений наказом МОЗ України від 25 грудня 1997 року № 367 між судовими колегіями різних судових палат Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
У справі, яка переглядається, правовідносини є подібними тим, що є предметом спору у справі № 607/11542/16-ц.
Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року прийнято до розгляду справу № 607/11542/16-ц за позовом ТДМУ ім. І. Я. Горбачевського до ОСОБА_5 про стягнення коштів за навчання, за касаційною скаргою ТДМУ ім. І. Я. Горбачевського на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 01 червня 2017 року.
Призначено справу до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Згідно з пунктом 14 частини першої статті 253 ЦК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги)провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в касаційному порядку справи № 607/11542/16-ц.
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтями 260, 415 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 607/5263/18 за позовом державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І. Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України» до ОСОБА_2 про стягнення коштів, до закінчення перегляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в касаційному порядку справи № 607/11542/16-ц.
Ухвала оскарженню не підлягає.
  Головуючий  	  В. М. Сімоненко 	
  Судді:	  А. А. Калараш     С. Ю. Мартєв      Є. В. Петров     С. П. Штелик