ПОСТАНОВА
Іменем України

06 травня 2020 року 
Київ
справа №815/6006/16
адміністративне провадження №К/9901/36801/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Гончарової І.А.. Ханової Р.Ф., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2017 (головуючий суддя Крусян А.В., судді: Вербицька Н.В., Ступакова І.Г.)  у справі №815/6006/16  за позовом Приватного підприємства "Якість Плюс Сервіс" до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Приватне підприємство "Якість Плюс Сервіс"  (далі - ПП "Якість Плюс Сервіс", позивач) звернулось до суду з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби (далі - Одеська митниця ДФС, відповідач), у якому позивач просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в задоволенні заяви ПП "Якість Плюс Сервіс" №61 від 11.08.2016 про внесення змін до митної декларації №500060001/2016/004369 від 10.05.2016, зобов`язати Одеську митницю ДФС внести зміни до митної декларації №500060001/2016/004369 від 10.05.2016, зазначені в заяві ПП "Якість Плюс Сервіс" №61 від 11.08.2016.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що при заповненні митної декларації декларантом було допущено помилку (описку) - в графі 36 помилково не зазначено про використання преференції зі сплати ввізного мита, що призвело до безпідставної сплати позивачем 52997,70грн. за митне оформлення товарів за вказаною митною декларацією, в тому числі 8832,95грн. ПДВ (код 028), та 44164,75грн. ввізного мита (код 020), у зв`язку з чим із суми здійсненої ПП "Якість Плюс Сервіс" передоплати митним органом списано 147041,62грн., замість 94043,92грн.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2016    у задоволенні позову відмовлено
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2017 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2016 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України. У касаційній скарзі митний орган просить постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2017  скасувати, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2016 залишити в силі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.05.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Одеської митниці ДФС у справі №815/6006/16.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали адміністративної справи №815/6006/16 за правилами підпункту 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" цього кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Ухвалою Верховного Суду від 05.05.2020 матеріали справи прийнято судом до провадження та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження на 06.05.2020.
В обґрунтування касаційної скарги відповідач, посилаючись на вимоги  статті 19 Конституції України, пунктів  30.1, 30.2, 30.4 статті30, пунктів 43.3,  43.5статті  43, пункту 46.1 статті 46, пункту 54.1 статті 54, пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України, частини четвертої статті   269 Митного кодексу України, пункту 37 Положення №450, зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права. Митний орган вказує на відсутність підстав для оформлення аркушу коригування внаслідок відсутності надмірно сплачених платежів Товариством у результаті митного оформлення, а також зауважує, що суди, зобов`язавши відповідача внести зміни до відповідної митної декларації, фактично втрутилися у дискрецію митного органу.

Позивач з вимогами касаційної скарги не погодився та надав заперечення. ПП "Якість Плюс Сервіс" вказує, що положеннями статті 269 Митного кодексу України не передбачено виключень щодо права декларанта на внесення змін до митної декларації протягом трьох років з дня завершення митного оформлення товару в залежності від того, чи призведе це до перерахування сум митних платежів за відповідною митною декларацією. 

Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 15.04.2013 між позивачем (Покупець) та «Sa Rosas» S.A. (Продавець), укладено Контракт    №15-04-2013, згідно з п.1.1 якого Продавець продав, а Покупець придбав на умовах CIF, CIP, CPT Одеса, Іллічівськ, DAF - кордон України, FCA, EXW S. Joao de Ver (згідно  Інкотермс-2000) товари в кількості, асортименті і за цінами як це зазначено в комерційних інвойсах, котрі є невід`ємними частинами даного контракту.
Відповідно до інвойсу №FT від 29.04.2016, на виконання умов Контракту №15-04-2013 від 15.04.2013 «Sa Rosas» S.A. (Продавець), поставило на користь позивача (Покупець) вироби з корку агломеровані (пресовані), циліндричні, необроблені, відбілені.
З метою здійснення митного оформлення вищеокресленого товару, позивачем - ПП "ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС" 10.05.2016р. до Одеської митниці ДФС було подано митну декларацію №500060001/2016/004369, за результатами перевірки якої митним органом здійснено митне оформлення вищеозначеного товару.
З матеріалів справи вбачається, що після з`ясування, що при заповненні митної декларації позивачем допущено помилку (описку), декларант 15.08.2016 звернувся до Одеської митниці ДФС з Заявою від 11.08.2016 №61, у якій  виклав прохання щодо надання дозволу на внесення змін до митної декларації №500060001/2016/0043699 від 10.05.2016 в графах 36 (преференц.) на першій та другій сторінках митної декларації, зазначивши код "410000000" замість "000000000" з відповідним перерахунком нарахувань платежів у графах 47 (нарахування платежів), та у графі В (подробиці розрахунків) змінити суми платежів з 147041,62грн. на 94043,92грн.
За результатами розгляду заяви позивача від 11.08.2016 №61 Одеською митницею ДФС на адресу Підприємства надіслано Лист від 23.08.2016 №3017/10/15-70-18-01, яким відмовлено у внесенні змін до митної декларації від №500060001/2016/0043699 від 10.05.2016.
Зокрема, у вказаному Листі від 23.08.2016 №3017/10/15-70-18-01 Одеською митницею ДФС зазначено, що відповідно до Положення про митні декларації, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій»  аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі отримання митним органом інформації про перерахування декларантом до державного бюджету митних платежів у вигляді доплати або підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення.
При митному оформленні товару за митною декларацією від 10.05.2016 №500060001/2016/004369 декларантом було надано сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 29.04.2016 №А168745/115, інформація про який зазначена у графі 44 митної декларації та який надавав право на застосування пільги зі сплати мита.
Наявність під час митного оформлення сертифіката з перевезення товару форми EUR.1 та самостійне декларування декларантом в графі 36 митної декларації відомостей про невикористання преференцій зі сплати ввізного мита, свідчить про відсутність у платника податків наміру застосувати під час митного оформлення режим вільної торгівлі.
20.09.2016 позивач повторно звернувся до Одеської митниці ДФС, у якій просив повторно розглянути заяву від 15.08.2016 вх.№6183/10-29, та надати дозвіл на внесення змін до митної декларації від 10.05.2016р. №500060001/2016/004369, а також повернути ПП «Якість Плюс Сервіс» надміру сплачені за митне оформлення товарів грошові кошти у сумі 52997,70грн. 
За наслідками розгляду повторної заяви ПП «Якість плюс сервіс» від 19.09.2016 №111 Одеською митницею ДФС відмовлено у внесенні змін до митної декларації від 10.05.2016 №500060001/2016/004369, та поверненні надміру сплачених коштів за митне оформлення товарів, оскільки згідно з пунктом 43.1  статті 43 Податкового кодексу України  помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. 
Не погоджуючись з відмовою Одеської митниці ДФС щодо надання дозволу у внесенні змін до декларації, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що не вбачає законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ПП «Якість плюс сервіс» шляхом зобов`язання Одеської митниці ДФС внести зміни до митної декларації №500060001/2016/004369 від 10.05.2016, зазначені в заяві ПП "ЯКІСТЬ ПЛЮС СЕРВІС" №61 від 11.08.2016, оскільки такі зміни пов`язані з перерахуванням сум митних платежів за відповідною митною декларацією. 
Апеляційний суд за наслідками перегляду справи скасував рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Судом визнано протиправними дії Одеської митниці ДФС щодо відмови в задоволенні заяви ПП «Якість Плюс Сервіс» №61 від 11.08.2016 про внесення змін до митної декларації №500060001/2016/004369 від 10.05.2016. Зобов`язано Одеську митницю ДФС внести зміни зазначені в заяві ПП «Якість Плюс Сервіс» №61 від 11.08.2016 до митної декларації №500060001/2016/004369 від 10.05.2016.
Відповідно до положень  статті 269 Митного кодексу України  за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.
Судами попередніх інстанцій з`ясовано, що відповідно до інвойсу, на виконання умов Контракту  Продавець поставив на користь позивача (Покупець) вироби з корку агломеровані (пресовані), циліндричні, необроблені, відбілені.
З метою здійснення митного оформлення товару, позивачем  до Одеської митниці ДФС було подано митну декларацію, за результатами перевірки якої митним органом здійснено митне оформлення товару.
При митному оформленні товару позивачем надано сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 29.04.2016 №А168745/115, інформація про який зазначена у графі 44 митної декларації та який надавав право на застосування пільги зі сплати мита.
Після з`ясування, що при заповненні митної декларації декларантом допущено помилку (описку), позивач звернувся до Одеської митниці ДФС з Заявою, у якій Підприємством викладено прохання надати дозвіл на внесення змін до митної декларації в графах 36 (преференц.) на першій та другій сторінках митної декларації, зазначивши код "410000000" замість "000000000" з відповідним перерахунком нарахувань платежів у графах 47 (нарахування платежів), та у графі В (подробиці розрахунків) змінити суми платежів з 147041,62грн. на 94043,92грн.
Митний орган вважав, що декларантом в графі 36 митної декларації самостійно невикористана преференція зі сплати ввізного мита при наявності сертифіката з перевезення товару форми EUR.1 під час митного оформлення. Дане свідчить про відсутність у платника податків наміру застосувати під час митного оформлення режим вільної торгівлі та відмову від використання податкової пільги платником податків.
Відповідач дійшов висновку, що здійснення оподаткування товарів на загальних умовах, яке обумовлене волевиявленням декларанта, є узгодженим грошовим зобов`язанням платника податків, що унеможливлює визнання сум митних платежів помилково чи надмірно сплаченими, та мати наслідком їх повернення, про що повідомлено позивача відповідним листом у відповідь на заяву про внесення змін до декларації.
Частиною сьомою статті 269 цього Кодексу  встановлено, що порядок внесення змін до митних декларацій визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог статті 269 Митного кодексу України  постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 затверджено Положення про митні декларації (далі - Порядок №450), пункти 33 - 38 якого визначають порядок внесення змін до митних декларацій.
Системний аналіз змісту цих пунктів дозволяє прийти до висновку, що законодавець визначає два відмінних порядки внесення змін до митних декларацій - під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.
Порядок дій митного органу щодо зміни або відкликання митної декларації, митне оформлення якої не завершено, регламентовано приписами пунктів 33-36 Положення №450.
Після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, відповідно до приписів пункту 37 Порядку №450 можуть вноситися лише шляхом: подання у випадках, визначених  Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом; заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.
Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:
отримання митним органом інформації про перерахування декларантом до державного бюджету митних платежів у вигляді доплати або підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення;
необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;
необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.
Порядок оформлення аркуша коригування затверджено наказом Міністерства фінансів України від 06.11.2012 №1145(далі - Порядок №1145).
Відповідно до пункту третього Порядку №1145 у випадку зміни митної вартості імпортних товарів посадовою особою митниці ДФС, якою здійснювався випуск товарів за митною декларацією, у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня надходження до митниці ДФС інформації про доплату (повернення) сум митних платежів або реєстрації заяви декларанта (уповноваженої особи) у митному органі, складається аркуш коригування.
Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.
Митний кодекс України  та Положення №     450 визначають порядок дій митного органу у випадку отримання ним заяви декларанта про надання дозволу на внесення змін до митної декларації. Відповідний дозвіл надається усно (пункт 38 Положення), а відмова повинна бути письмовою (чи в електронному вигляді), невідкладною та мотивованою (частина перша  статті 269 Митного кодексу України).
З матеріалів справи слідує, що згідно заяви декларанта, а також з позовних вимог вбачається, що Підприємством ставиться питання про внесення змін, серед іншого, до графи 47 додаткової митної декларації, а саме «Нарахування платежів» та «Основи нарахування», що пов`язано із перерахуванням митних платежів.
На підставі пункту 37 Положення №450 після завершення процедури митного оформлення внесення змін до митних декларацій шляхом виправлення або уточнення даних про товари за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи, а не за ініціативою митного органу, можливі лише якщо такі коригування не пов`язані з перерахунком митних платежів.
При цьому, внесення змін до митної декларації шляхом оформлення аркушу коригування може бути здійснено тільки після підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету суми надмірно та/або помилково сплачених коштів (абзац 7 пункту 37 Положення); або у разі необхідності виправлення чи відображення відомостей, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів (абзац 8 пункту 37), в тому числі тих, що стали відомі після завершення митного оформлення (абзац 9 пункту 37).
Обрання судом апеляційної інстанції зобов`язального способу захисту права не відповідає приписам Положенням №450, яким регламентовано порядок внесення змін до митної декларації шляхом оформлення аркушу коригування, а саме: без встановлення дотримання позивачем вимог, визначених абзацами 7-9 пункту 37 цього Положення.
На підставі викладеного, з урахуванням нормативного регулювання, що підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, Верховний Суд має підстави вважати, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Правилами статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Таким чином, переглянувши судове рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що доводи, викладені у касаційні скарзі, дають підстави для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи та скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону. 

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Згідно частини першої статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За вказаних обставин постановлене у справі рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2017 скасувати.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2016 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------
В.В. Хохуляк
І.А. Гончарова
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду