Номер провадження: 22-ц/813/5108/20 
Номер справи місцевого суду: 521/12818/18
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н.В.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого – судді Ващенко Л.Г.
суддів – Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

у порядку ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року (одноособово суддя Мирончук Н.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції) 
01.08.2018 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, а саме: стягнення додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 27 500 гривень.
Позов обґрунтовано наступним.
З 23.10.2007 року до 06.08.2012 року позивачка і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилася донька ОСОБА_3 .
На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2012 року з відповідача на користь позивачки суд стягнув аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , 2008 року народження у твердій грошовій сумі, щомісячно у розмірі 700 гривень, до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист на примусове виконання рішення щодо стягнення аліментів не подавався, відповідач надавав кошти на утримання дитини добровільно, однак нерегулярно і не в достатній мірі. Донька проживає разом із позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, позивачка здійснює догляд за дитиною, турбується про її фізичний і духовний розвиток, займається її лікуванням.
Дитина страждає на захворювання (сполучнотканинна дисплазія недиференційований тип, церебральна ангиодистонія, інфекційний мононуклеоз ускладнений вірусним гепатитом, гіпертензивно-лікворний синдром з рецидивуючим плином, порушення формули сна, хронічний рецидивуючий пієлонефрит, (мочекислий синдром), міопія, спонтанний астигматизм, нейропатія обох очей), у зв`язку з чим потребує постійного лікування та лікарського обстеження. 
Для всебічного фізичного та духовного розвитку донька перебувала у денному таборі "Made in Odessa", також вона згнаходилась на заміському тематичному відпочинку з проведенням мовного практикуму, згідно договору, від 06.03.2018 року. У зв`язку з тим, що заняття англійською мовою є пріоритетом у середньої школі №64, де навчається дитина, позивачка оплатила додаткові заняття англійської мови на курсах іноземних мов "Чкаловські", які відвідувала ОСОБА_4 .
Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила стягнути з відповідача, як додаткові витрати на утримання доньки 27 500 гривень.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2019 року скасовано заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.12.2018 року про 
задоволення позову ОСОБА_1 , розгляд справи призначено в загальному порядку.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.
(короткий зміст вимог апеляційної скарги)
ОСОБА_1 не погодилася із рішенням суду від 19.12.2019 року і в особі представника подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)
Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає: 
08.04.2019 року, тобто через 3 місяці після того, як заочне рішення суду від 06.12.2018 року набрало чинності, відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення з підстав того, що начеб то суд не сповістив його належним чином про час та місце розгляду справи, що він є інвалідом 3 групи, знаходиться на обліку у Одеському міському центрі зайнятості і на його піклуванні та утриманні знаходиться непрацездатна мати, яка потребує лікування та додаткового догляду. Ні однієї підстави по суті позовних вимог відповідачем не надано, однак заочне рішення було скасовано.
Законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2012 року з відповідача суд стягнув аліменти на утримання дитини у розмірі 700 гривень щомісячно, а на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2018 року, розмір аліментів збільшено до 1 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 
Суду надані докази на підтвердження того, що донька хворіє певними хронічними захворюваннями, які потребують постійного лікування, у тому числі медикаментозного, санаторного, амбулаторного та інших видів оздоровлення.
Згідно медичного висновку від 23.05.2018 pоку, наданого медичним центром ООО "Центр лазерной корекции зрения "Тарус", дитина потребує лікування і корекції зору за допомогою окулярів та лінз (а.с. 11) і суду надані квитанції про сплату вартості лікування та корекції зору на загальну суму 4 160 гривень (а.с. 13). Крім того, відповідно до довідки від 25.06.2018 року спеціалізованого медико-генетичного центру КУ Одеська обласна дитяча клінічна лікарня, дитині призначені обстеження та лікування, які оплачені на загальну суму 1 687,10 гривень, з яких: за МРТ головного мозку - 1 235 гривень, крім того, надані чеки на суму 113,10 гривень і 339 гривень (а.с. 16).
Також, за лікування дитини, згідно до медичних висновків від 25.04.2018 року та від 07.06.2018 року КУ Дитяча міська поліклініка № 6, що підтверджується платіжним документами: 1 353,41 гривень; 3 080 гривень; 235,74 гривень; 374,90 гривень; 185,22 гривень, на загальну суму - 5 229,27 гривень (а.с. 17,18, 19).
Згідно Договору про надання комплексу послуг від 06.03.2018 року, укладеного між позивачкою в інтересах доньки ОСОБА_4 для надання комплексу послуг організованого заміського тематичного відпочинку з проведенням мовного практикуму, вартість послуг складає 31 714 гривень (а.с. 20-23). Оплата зазначених послуг підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями: № 0.0.1034681934.1 від 14.05.2018 року на суму 8 857 гривень; № 0.0.1048595094.1 від 30.05.2018 року на суму 7 000 гривень; № 0.0.1000658118.1 від 30.03.2018 року на суму 15 857 гривень (а.с. 27-29).
Також, позивачка понесла витрати для всебічного фізичного та духовного розвитку дитини на літніх канікулах у денному таборі «Made in Odessa» вартістю 4 000 гривень (а.с. 30).
Згідно квитанцій: № 1023-5133-6802-3547 від 20.10.2017 року на суму 600 гривень; № 1086-7399-8119-5404 від 22.12.2017 року на суму 550 гривень; № 0.0.974554643.1 від 26.02.2018 року на суму 2 200 гривень; № 0.0.8891137228.1 від 09.11.2017 року на суму 550 гривень; платіжне доручення № 50694593058363789310 від 19.09.2017 року на суму 500 гривень; № 50694593023570611487 від 23.07.2018 року на суму 500 гривень, всього 4 900 гривень, позивачка оплатила додаткові заняття дитини англійською мовою (а.с. 32-37).
Загальна сума додаткових витрат на дитину складає 54 586,72 гривень, тому відповідач повинен відшкодувати 27 500 гривень додаткових витрат.
(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)
Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив:
Дізнавшись про наявність заочного рішення суду від 06.12.2018 року він, як відповідач, скористався наданим йому правом і звернувся до суду із заявою про його скасування (а.с. 73-75), тому суд цілком законно задовольнив заяву, скасувавши заочне рішення від 06.12.2018 року із призначенням справи до розгляду в загальному порядку.
Стягненню підлягають витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а не будь-які витрати, здійснені одним із батьків і наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими на відміну від аліментів, що стягуються на утримання дитини, а коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково (постанова Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі №6-1489цс17).
Позивачка зазначила, що згідно медичних висновків дитина страждає переліченими у скарзі захворюваннями, однак не зазначила якими саме висновками це підтверджуються. Матеріали справи містять один висновок медичного центру ТОВ "Центр лазерної корекції зору" від 23.05.2018 року (а.с.11) про наявність захворювання очей у ОСОБА_3 , але позивачка та її представник у не надали належних та допустимих доказів на підтвердження того, що здійснювалось будь-яке лікування очей дитини і витрат на таке лікування. Твердження, що матеріали справи містять квитанції про витрати на лікування та корекцію зору в розмірі 4 160 гривень із посиланням на а.с.13, не відповідають дійсності, оскільки на а.с. 13 знаходиться чек на суму 410 гривень та замовлення, які не містять відомостей про те, що вони мають відношення до дитини.
На підтвердження існування інших захворювань у дитини суду не надано жодного доказу. Позивачка зазначила, що вона витратила, згідно чеку від 16.06.2018 року, на МРТ головного мозку 1 235 гривень, а згідно накладної від 25.06.2018 року 339 гривень, згідно чеку від 15.06.2018 року 113,10 гривень, але у зв`язку з чим потрібно було проводити зазначену процедуру МРТ у цей період, жодного доказу не надала. Накладна на 339 гривень не містить жодної інформації, яке відношення вона має до лікування ОСОБА_3 , а чек на 113,10 гривень містить інформацію про придбання ліків та матеріалів, які не призначалися дитині. Теж саме стосується і чеків на суму 1 353,41 гривень, 3 080 гривень, 235,74 гривень, 374,90 гривень і 185,22 гривень, доказів, що саме ці ліки були призначені дитині і вона їх потребувала, суду не надано. Апелянт зазначила на лікування дитини, згідно чеків, начеб то витрачені 5 229,27 гривень, але доказів цього не надано, надані чеки не містять інформації що вони були придбані саме для дитини.
Позивачка мала доводити не тільки наявність хвороби, а і витрати для лікування саме цієї хвороби. Згідно довідки від 07.06.2018 року ОСОБА_4 перехворіла інфекційною хворобою (назва написана незрозуміло і нерозбірливим почерком) і були прописані ліки (а.с.17), але жодного чеку, квитанції про придбання цих ліків не надано, натомість надані чеки на придбання інших ліків, які дитині не призначалися.
Суду не надано доказів витрат, як на лікування ОСОБА_4 , так і понесених витрат на розвиток здібностей дитини. Апелянт зазначає, що вона понесла витрати на підставі Договору надання комплексу послуг від 06.03.2018 року, а також витрати для всебічного фізичного та духовного розвитку у таборі "Made in Odessa". Ці витрати не є витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а тому, для понесенням цих витрат позивачка повинна була домовитися з відповідачем, відповідно до вимог ст. 181 СК України.
Позивачка не з`ясувала можливість відповідача взяти участь у додаткових витратах, не пов`язаних із особливими обставинами, з ним не були погоджені витрати, які позивачка бажає стягнути з відповідача. Апелянт зазначила, що нею понесені витрати на оплату додаткових занять англійською мовою в розмірі 4 900 гривень, але не надано будь-яких доказів того, що ОСОБА_3 має здібності із вивчення іноземної мови та що саме ці здібності їй потрібно розвивати. Якщо дитина вивчає додатково будь-який предмет шкільної програми, у тому числі англійську мову, у зв`язку з тим, щоб не відставати від шкільної програми, мати позитивну оцінку за свої знання, це не є розвитком здібностей та особливими обставинами. Витрати із посиланням на квитанції лише підтверджують перерахування грошей і не підтверджують, що ОСОБА_3 має здібності з вивчання іноземної мови та потребує у їх розвитку.
Разом з апеляційною скаргою позивачка додатково додала довідки з дитячої лікарні від 13.12.2019 року і Центру лазерної корекції зору (без дати її надання), а також письмові пояснення, до яких долучено копії цих документів. Документи подано у спосіб, не передбачений законом і не зазначено, у зв`язку з чим докази не подані до суду першої інстанції разом із позовною заявою, будь-яких клопотань про долучення цих документів, як доказів до справи, не надходило, а тому, на підставі ч.8 ст. 83 ЦПК України, зазначені докази не слід приймати до розгляду.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)
Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.
З 23.10.2007 року до 06.08.2012 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зарєстрованому шлюбі, в шлюбі у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 , яка проживає разом із матір`ю (а.с. 8,9 т. 1).
Рішенням Київського районного суду м. Одеси, від 26.07.2012 року, з відповідача на користь позивачки суд стягнув аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.10 т.1).
01.08.2018 року ОСОБА_1 звернулась із позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 27 500 гривень, на підтвердження зазначених витрат надала докази.
Відповідно до квитанцій від: 20.10.2017 року, 22.12.2017 року, 19.09.2017 року, 
09.11.2017 року, 26.02.2018 року, 23.07.2018 року, ОСОБА_1 сплатила за навчання ОСОБА_4 на курсах іноземних мов 600 гривень, 550 гривень, 550 гривень, 2 200 гривень, 500 гривень, а 23.07.2018 року сплатила ОСОБА_5 кошти в розмірі 900 гривень (а.с.32-37, т. 1).
За договором про надання комплексу послуг з додатками від 06.03.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 (замовник) в інтересах ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 (виконавець), виконавець робіт забезпечує надання особі комплексу послуг заміського тематичного відпочинку з проведенням мовного практикуму (а.с.20-26, т. 1), а 30.03.2018 року, 24.05.2018 року та 30.05.2018 року ОСОБА_7 сплатила ФОП ОСОБА_6 за надання комплексу послуг: 15 850 гривень, 7 000 гривень, 8 850 гривень, всього 31 700 гривень (а.с.27-29, т. 1).
Консультативний висновок від 25.04.2018 року стосовно ОСОБА_4 зазначає діагноз і перелік необхідних ліків (а.с.18, т. 1).
Згідно висновку медичного центру ТОВ "Центр лазерної корекції зору" від 23.05.2018 року, ОСОБА_4 поставлено діагноз: «Нейропатія обох очей, "Спонтанний астигматизм" (а.с.11, т. 1).
30.05.2018 року і 31.05.2018 року на придбання лікарських препаратів сплачено: 1 353 гривень; 3 080 гривень; 374,9 гривень і 235,74 гривень (а.с.19, т. 1). 
31.05.2018 року позивачка ОСОБА_1 замовила послугу № НОМЕР_1 «встановлення однієї лінзи в оправу замовника (замовлення до 700 гривень)», пацієнтом та клієнтом зазначена ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 сплатила за установку однієї лінзи в оправу 419 гривень (а.с.13, т. 1).
Згідно довідки від 07.06.2018 року, ОСОБА_4 перехворіла інфекційною хворобою, їй призначались ліки: "Глутаргін", " ОСОБА_9 ", "Мемфолідін", "Ехінацея композитна", "Гепар гель", "Мадне" (а.с.17, т. 1).
15.06.2018 року сплачено 113,10 гривень за придбання ємкості, делор крему, вати та пакету (а.с.16, т. 1), а 16.06.2018 року, за послугу МРТ головного мозку ОСОБА_4 , 16.06.2018 року сплачено 1 235 гривень (а.с.15,16 т. 1).
25.06.2018 року, після консультації невролога, ОСОБА_4 поставлено діагноз: "Сполучнотканинна дисплазія недиференційований тип, церебральна ангиодистонія" та призначені ліки: "Пікамілон", "кавінтон", "гамаланге", "кортексін", "масаж воротнікової зони", "Лецитін", "Аскорутін", " ОСОБА_10 ", " ОСОБА_11 ", "Смарт-омега" (а.с.14, т. 1), крім того, 25.06. (без зазначення року) за переоформлення ОСОБА_4 , до сплати підлягає сплаті 339 гривень (а.с.16, т. 1).
27.07.2018 року, за перебування ОСОБА_4 у літньому таборі сплачено 4 600 гривень (а.с.30, т. 1).
В інформації аптеки "Полімед" від 01.08.2018 року наведено перелік лікарських засобів із зазначенням їхньої вартості (а.с.31, т. 1).
Позивачка ОСОБА_1 з 2002 року визнана інвалідом 2 групи безстроково (а.с.39 т.1). 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2019 року скасовано заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.12.2018 року про задоволення позову ОСОБА_1 , розгляд справи призначено в загальному порядку (а.с. 62-66,148,149 т.1). 
Відповідач надав квитанції за період з жовтня 2015 року по жовтень 2018 року щодо перерахування на картковий рахунок позивачки в установі банку грошових коштів (а.с.100-117 т.1).
З травня 2019 року відповідач ОСОБА_2 визнаний інвалідом 2 групи безстроково, за період з липня 2018 року по травень 2019 року його дохід у вигляді пенсії всього становив 29 086,42 гривень, крім того, у 2018-2019 року відповідач отримував в Одеському центрі зайнятості і з благодійного фонду кошти у вигляді соціальних виплат, допомоги на лікування, благодійну допомогу (а.с.130,131 т.1).
До апеляційної скарги додатково додані: відповідь КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» на запит адвоката від 13.12.2019 року стосовно надання медичної допомоги ОСОБА_3 (а.с.201 т.1); відповідь "Центру лазерної корекції зору «Тарус» на запит адвоката від 28.11.2019 року стосовно надання медичної допомоги ОСОБА_3 (а.с.202 т.1).
16.10.2018 року, на підставі рішення Мавлиновського районного суду м. Одеси, збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 2008 року народження з 700 гривень щомісячно до 1 500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.39-44 т.2).
Між сторонами виникли правовідносини з обов`язку батьків нести додаткові витрати на дитину, які регулюються нормами СК України.
(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)
Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, виходив з того, що вимоги щодо стягнення витрат на навчання дитини на курсах англійської мови, перебування дитини в літньому таборі, медичне обстеження, придбання окулярів та ліків не є додатковими (а.с.185-190, т. 1).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Батьки зов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину (ст. 185 ч.ч.1,2 СК України).
До особливих обставин, насамперед, слід віднести випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або здібності до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Наявність таких обставин має довести особа, яка пред`явила позов.
З матеріалів справи вбачається, що дитина  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  у 2017-2018 роках навчалася на курсах іноземних мов, з 30.07.2018 року відпочивала у дитячому таборі, у 2018 році приймала участь у заміському тематичному відпочинку з проведенням мовного практикуму, крім того, у 2018 році дитина проходила медичні обстеження в різних медичних закладах. 
Додаткові витрати мають місце у разі, якщо вони викликані особливими обставинами (необхідністю розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо), наявність таких витрат слід доводити, при цьому, вказані витрати є додатковими, на відміну від коштів, які отримує один із батьків на утримання дитини в якості аліментів.
У розумінні ст. 181 ч.ч.1,2 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, надав оцінку  щодо належності, допустимості і достовірності кожного письмового доказу, наданого позивачкою окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачкою доказів у їх сукупності і дійшов обґрунтованого висновку, що витрати на навчання дитини на курсах іноземних мов і відпочинок дитини у дитячому таборі, для участі дитини у заміському тематичному відпочинку з проведенням мовного практикуму, проходження дитиною у 2017-2019 роках медичних оглядів, придбання ліків та окулярів, у розумінні ст. 185 СК України, не є додатковими.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень.
Проходження дитиною медичних оглядів, придбання ліків та окулярів, у даному випадку не є додатковими витратами на дитину, і, насамперед, мають покриватись за рахунок аліментів.
Суду не надано належних і допустимих доказів того, що у зв`язку із певними захворюваннями, дитина ОСОБА_4 , на підставі висновків спеціалістів-лікарів, у 2017-2019 роках потребувала відповідного лікування і такі витрати дійсно були понесені позивачкою.
Витрати позивачки за договором надання комплексу послуг від 06.03.2018 року, на відпочинок дитини у таборі "Made in ІНФОРМАЦІЯ_4 " і навчання на курсах іноземних мов не є додатковими, оскільки не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини тощо).
Крім того, всупереч ч.ч.1,2 ст. 181 СК України, перед понесенням зазначених витрат, позивачка не погодила їх із відповідачем, зважаючи на те, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Позивачка самостійно, без згоди відповідача, на власний розсуд вирішила, що дитина має прийняти участь у заміському тематичному відпочинку з проведенням мовного практикуму, відпочити у таборі "Made ІНФОРМАЦІЯ_4 " та навчатись на курсах іноземних мов, які потребували значних витрат.
Матеріали справи містять письмові докази витрат на оплату додаткових занять дитини англійською мовою на суму 4 900 гривень, однак не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 має здібності із вивчення іноземної мови і саме ці здібності їй потрібно розвивати шляхом проходження мовного практикуму, навчання на курсах іноземних мов. 
Слід зазначити, що вивчення дитиною додатково будь-якого предмету шкільної програми (англійської або іншої іноземної мови) для того, щоб не відставати від шкільної програми і мати позитивну оцінку за свої знання, не є розвитком здібностей та особливими обставинами. Квитанції лише підтверджують перерахування певної суми грошових коштів і не підтверджують того, що ОСОБА_3 має здібності з вивчання іноземної мови та потребує у їх розвитку саме в обраний позивачкою спосіб.
Надані позивачкою до апеляційної скарги додатково довідки з КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» і Центру лазерної корекції зору «Тарус» не спростовують висновків суду щодо відсутності належних і допустимих доказів понесених витрат на лікування, а також, що зазначені витрати є додатковими.
Зважаючи на те, що позивачка не надала суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження понесених нею додаткових витрат, а також, що понесені витрати є додатковими, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові. 
(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)
Доводи позивачки у скарзі, що: через 3 місяці після того, як заочне рішення суду від 06.12.2018 року набрало чинності, відповідач вирішив подати заяву про його перегляд, яке було скасовано на підставі цієї заяви; суду надані докази, що донька хворіє хронічними захворюваннями, які потребують постійного лікування, у тому числі медикаментозного, санаторного, амбулаторного та інших видів оздоровлення; вона понесла додаткові витрати на лікування, відпочинок та розвиток дитини, що підтверджується квитанціями, які наявні в матеріалах справи; суд прийшов до необґрунтовано висновку, що дитина не потребувала додаткових витрат на навчання з поглибленим вивченням іноземних мов та перебування у літньому таборі і помилково зазначив, що вимоги про стягнення оплати вартості медичного обстеження та лабораторних  досліджень,  придбання  окулярів  не  є  додатковими, - не заслуговують на увагу.
Заочне рішення, відповідно до ч.1 ст.284 ЦПК України, може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Витрати позивачки для навчання дитини на курсах іноземних мов, на відпочинок дитини у дитячому таборі та для участі у заміському тематичному відпочинку з проведенням мовного практикуму, проходження дитиною періодичних медичних оглядів, придбання ліків та окулярів, у розумінні ст. 185 СК України, не є додатковими і повинні покриватись за рахунок аліментів, які відповідач сплачує позивачці на утримання дитини на підставі судового рішення. 
При цьому, витрати для навчання на курсах іноземних мов, на відпочинок у дитячому таборі і для участі в тематичному відпочинку з проведенням мовного практику, плата за які потребувала значних коштів, всупереч ст. 181 ч.ч.1,2 СК України, позивачка не узгодила із відповідачем і діяла на власний розсуд. Позивачка не з`ясувала можливість відповідача брати участь у додаткових витратах, не пов`язаних із особливими обставинами і відповідно не погодила з ним додаткові витрати на дитину.
Додаткові витрати стосуються особливих обставин, до яких закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина потребує додаткових витрат у зв`язку із розвитком певних її здібностей, при цьому, визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. 
Навчання дитини на курсах іноземних мов відноситься до загального розвитку дитини, а витрати на літній відпочинок дитини у таборі, на заміський тематичний відпочинок з проведенням мовного практикуму, на проходження медичного огляду і придбання окулярів не зумовлені особливими обставинами. 
Оскільки позивачка не обґрунтувала і не підтвердила наявність особливих обставин додаткових витрат, викликаних розвитком здібностей дитини, хворобою тощо, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові. 
Доводи відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, що позивачка не довела наявність додаткових витрат на дитину, а також їх понесення у певному розмірі, прийняті до уваги і є підставою для залишення скарги без задоволення. 
(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду – без змін.
СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).
Позивачка, у встановленому законом порядку, звільнена від сплати судових витрат, а отже судових витрат не понесла.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року –залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженнюу касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 07.05.2020 року. 

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Є.С. Сєвєрова

Г.Я. Колесніков