П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/9826/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Черняхович Ірина Едуардівна  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
17 березня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Охрімчук І.Г.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, 
В С Т А Н О В И В :
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Житомирської митниці ДФС, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA101000/2019/200169/2 від 10.06.2019 та картку відмови в прийнятті митної вартості №UA101090/2019/00060; повернути йому суму грошових коштів, на яку було кориговано митну вартість в розмірі 53398,50 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці ДФС. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 05.06.2019 його представник, який діяв на підставі доручення, придбав в Німеччині у ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 05.06.2019 легковий автомобіль марки Hyundai SantaFe 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , за ціною 6700 євро. Автомобіль був пропущений на митну територію України та з метою митного оформлення доставлений до відділу митного оформлення "Бердичів" митного посту "Житомир центральний" Житомирської митниці ДФС. Позивач вказував, що під час митного оформлення уповноваженою ним особою - ОСОБА_3 до відповідача були подані всі необхідні документи та митна декларація №UA101090/2019/006968 від 07.06.2019, в якій на підставі поданих документів позивачем визначена митна вартість автомобіля, який ввозиться в Україну, за основним методом (за ціною угоди) в загальній сумі 6750 євро (6700 євро вартість автомобіля згідно з договором та 50 євро вартість транспортних витрат). Однак, 10 червня 2019 року відповідачем винесене спірне рішення UA101000/2019/200169/2 про коригування митної вартості товару, згідно якого митну вартість належного позивачу автомобіля було скориговано та визначено на підставі ст.64 Митного кодексу України, тобто, за резервним методом на рівні 12550 євро. Вважає рішення про коригування митної вартості UA101000/2019/200169/2 від 10.06.2019 та картку відмови в прийнятті митної вартості №UA101090/2019/00060 - протиправними.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості UA101000/2019/200169/2 від 10.06.2019.
Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації № UA101090/2019/00060.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . Паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Бердичівським МВ УМВС України в Житомирській області 05.06.2010, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці ДФС (вул.Перемоги, 25, м.Житомир,10003. Код ЄДРПОУ 39421140)  судовий збір у сумі 2689,40 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят дев`ять гривень 40 коп.).
В решті позовних вимог - відмовлено. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав  апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.  В апеляційній скарзі зазначає, що Житомирська митниця ДФС при  винесенні оскаржуваних рішення про коригування митної вартості UA101000/2019/200169/2 від 10.06.2019 та картку відмови в прийнятті митної вартості №UA101090/2019/00060 діяла відповідно до вимог чинного законодавства. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи  апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Судом встановлено, що 05.06.2019 довіреною особою ОСОБА_1 було придбано в Німеччині у нерезидента ОСОБА_2 транспортний засіб - легковий автомобіль марки Hyundai SantaFe, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна дизель, об`єм двигуна 2199 см3, календарний рік виготовлення - 2014, за ціною 6700 євро, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією договору купівлі-продажу від 05.06.2019 (а.с.13-14).
З метою здійснення митного оформлення товару довіреною особою позивача 07.06.2019 подано до Житомирської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA101090/2019/006968 від 07.06.2019, у якій визначено вартість вказаного транспортного засобу за основним методом (за ціною договору) в розмірі 6700 євро (а.с.15). На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №UA101090/2019/006968 від 07.06.2019 (а.с.15) митної вартості транспортного засобу та обраного методу її визначення, разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме:
- договір купівлі-продажу транспортного засобу № б/н від 05.06.2019 (а.с.13-14);
- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2019/419268 від 06.06.2019 (а.с.38-39);
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від. 29.08.2014 (а.с.21-27);
- документ, що підтверджує вартість перевезення від 07.06.2019 (а.с.76)
- довіреність на представництво його інтересів від 30.05.2019 №ННЕ251199 (а.с.12)
- договір про надання послуг митного брокера від 05.06.2019.
За митне оформлення автомобіля ОСОБА_1  05 червня 2019 року сплачено на рахунок Житомирської митниці ДФС 89900,00 гривень, що підтверджується квитанцією №ПН1735602 (а.с.31).
За результатами аналізу поданої декларантом до митного оформлення митної декларації №UA101090/2019/006968 від 07.06.2019 та долучених документів автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в автоматичному режимі було згенеровано ряд ризиків, зокрема: 105-2 щодо контролю правильності визначення митної вартості" та 106-2 щодо витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів" (а.с.72).
Так, за наслідками опрацювання згенерованих профілів ризику відповідачем було встановлено наступне:
- у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала договір купівлі-продажу, що викликає сумніви у достовірності правочину, у тому числі у праві власності на оцінюваний товар та праві розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу;
- у договорі купівлі-продажу від 05.06.2019 відсутній підпис продавця, а також не зазначено відомості про особу поряд з підписом покупця, що створює обґрунтовані сумніви щодо дійсності правочину, вчиненого за даним договором, та про те, що сторони досягли згоди продати та придбати оцінюваний товар саме за вказаною вартістю. Також зазначений підпис не співпадає з підписом зазначеним в паспорті покупця та представника покупця;
- у довідці про транспортні витрати по доставці автомобіля від 07.06.2019 не вказано маршрут слідування, що позбавляє орган доходів і зборів можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що є складовою митної вартості оцінюваного товару.
З огляду на зазначене та керуючись ч.3,4 ст.53 Митного кодексу України декларанту було надіслано повідомлення від 10.06.2019 (а.с.74) про необхідність подання до митного органу додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: 1) договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного із договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією; 4) копії митної декларації країни відправлення.
На вимогу митного органу декларантом надано додаткові документи, а саме: копія митної декларації країни відправлення №19PL412020E0326603 (а.с.33-34) та банківський платіжний документ від 28.05.2019 (а.с.29-30).
Розглянувши додатково надані позивачем документи, митний орган надіслав декларанту повідомлення від 10.06.2019 (а.с.75), в якому зазначив, що додатково надана копія митної декларації від 06.06.2019 №19PL412020E0326603, не може бути використана як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки відправником та отримувачем транспортного засобу зазначено одну і ту ж особу. Також, відправником транспортного засобу зазначено особу, яка відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не є його попереднім власником. Натомість, додатково наданий банківський платіжний документ від 28.05.19 взято до уваги, але не може бути використаний як документ що підтверджує вартість товару, так як проплату здійснено раніше ніж складений договір купівлі-продажу. Також, в даному платіжному документі відсутні відомості щодо оплати саме оцінюваного товару, а також сума оплати відмінна від тієї, що зазначена в договорі купівлі-продажу.
З огляду на зазначене, з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваного товару, відповідачем проведено консультацію, в ході якої декларанту була надана інформація щодо вартості аналогічного товару (а.с.17 зворотній бік).
Під час консультації було визначено, що методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Враховуючи зазначене, Житомирською митницею ДФС було вирішено, що митна вартість буде визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях МД від 18.01.2019 №UA204010/2019/201758 з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року і становить 12550,00€/шт. (а.с.73).
В свою чергу, позивач повідомив, що з консультацією ознайомлений та додаткових документів надати не може (а.с.17 зворотній бік).
З огляду на зазначене, 10 червня 2019 року Житомирською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості UA101000/2019/200169/2, відповідно до якого митниця за резервним методом, ґрунтуючись на раніше визнаній (визначеній) органами доходів та зборів митній вартості за МД від 18.01.2019 №UA204010/2019/201758, визначила, що митна вартість ввезеного позивачем автомобіля становить 12550,00 євро (а.с.20).
Крім того, 10.06.2019 відповідачем винесено картку відмови у прийомі митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА1101090/2019/00060 (а.с.19). В зазначеній картці позивачу було повідомлено, що для забезпечення можливості митного оформлення транспортного засобу йому необхідно подати належним чином оформлену митну декларацію відповідно до рішення про коригування митної вартості UA101000/2019/200169/2 від 10.06.2019 та сплатити платежі в повному обсязі або вчинити дії, передбачені ч.7 ст.55 Митного кодексу України. На виконання вищезазначених вимог позивачем було подано до Житомирської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA101090/2019/007121 від 11.06.2019 (а.с.16), а також доплачено на рахунок Житомирської митниці ДФС за митне оформлення автомобіля 53398,50 гривень, що підтверджується квитанцією №ПН1741174 від 11.06.2019 (а.с.33). 
Не погоджуючись із вищезазначеними рішенням відповідача про коригування митної вартості №UA101000/2019/200169/2 від 10.06.2019 та карткою відмови у прийомі митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА1101090/2019/00060, вважаючи їх протиправним, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200169/2 від 10.06.2019 та картка відмови в прийнятті митної вартості №UA101090/2019/00060 є протиправними та підлягають скасуванню.
Розглядаючи питання про  законність та обґрунтованість судового рішення, яким частково задоволено позов, суд апеляційної інстанції враховує наступне. 
Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно із ч.2 ст.53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У той же час, відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року по справі № 826/18258/13-а.
Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною другою статті 57 МК України  встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною другою статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем разом із митною декларацією було подано наступні документи: договір купівлі-продажу транспортного засобу № б/н від 05.06.2019 (а.с.13-14); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2019/419268 від 06.06.2019 (а.с.38-39); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від. 29.08.2014 (а.с.21-27); документ, що підтверджує вартість перевезення від 07.06.2019 (а.с.76); довіреність на представництво його інтересів від 30.05.2019 №ННЕ251199 (а.с.12); договір про надання послуг митного брокера від 05.06.2019.
Крім того, на вимогу митного органу позивачем додатково надано копію митної декларації країни відправлення №19PL412020E0326603 (а.с.33-34) та банківський платіжний документ від 28.05.2019 (а.с.29-30).
Також, у графі 43 "Код методу визначення вартості" митної декларації №UA101090/2019/006968 від 07.06.2019 декларантом вказано цифру 6, що відповідає резервному методу. Водночас, разом з митною декларацією надано перелік документів для визначення митної вартості транспортного засобу із застосуванням основного методу - за ціною договору.
Крім того, позивачем в суді першої інстанції було надано пояснення, що при митному оформленні транспортного засобу митний брокер помилково вказав "6" метод.
Слід вказати, що перед поданням декларації №UA101090/2019/006968 від 07.06.2019  процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом не проводилась, що підтверджує доводи позивача про помилковість зазначення в декларації "6" методу.
Судом першої інстанції встановлено, що митну вартість імпортованого автомобіля визначено позивачем за договором купівлі-продажу транспортного засобу від 05.06.2019 на рівні 6700 євро. Водночас, коригування митної вартості товару на рівні 12550 євро було проведено митним органом на підставі ст.64 МК України за резервним методом визначення митної вартості.
При цьому, в рішенні про коригування митної вартості UA101000/2019/200169/2 від 10.06.2019 відповідачем зазначено, що з огляду на вимоги ч.2 ст.52, ч.2 ст.53, ч.5 ст.54, ч.1 ст.368 МК України документи подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару.
Як слідує із рішення відповідача, він поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку зі спрацюванням системи ризиків АСАУР зокрема: зокрема: 105-2 щодо контролю правильності визначення митної вартості" та 106-2 щодо витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів", а також у зв`язку з тим, що:
- у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала договір купівлі-продажу, що викликає сумніви у достовірності правочину, у тому числі у праві власності на оцінюваний товар та праві розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу;
- у договорі купівлі-продажу від 05.06.2019 відсутній підпис продавця, а також не зазначено відомості про особу поряд з підписом покупця, що створює обґрунтовані сумніви щодо дійсності правочину, вчиненого за даним договором, та про те, що сторони досягли згоди продати та придбати оцінюваний товар саме за вказаною вартістю. Також зазначений підпис не співпадає з підписом зазначеним в паспорті покупця та представника покупця;
- у довідці про транспортні витрати по доставці автомобіля від 07.06.2019 не вказано маршрут слідування, що позбавляє орган доходів і зборів можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що є складовою митної вартості оцінюваного товару.
Проте, вказаний у договорі купівлі-продажу від 05.06.2019 (а.с.13-14) правочин щодо купівлі-продажу транспортного засобу є правомірним та дійсним, не був визнаний судом у встановленому законодавством порядку недійсним, а також не є нікчемним в силу закону.
Отже, сумніви у достовірності вказаного в договорі купівлі-продажу від 05.06.2019 (а.с.13-14) правочину, як і сумніви у праві ОСОБА_2 розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу, є безпідставним.
Крім того, як встановлено із договору купівлі-продажу транспортного засобу від 05.06.2019, транспортний засіб продано за 6700 євро та розрахунок за придбаний автомобіль позивачем проведено повністю у готівковій формі, тому будь-яких додаткових документів про оплату оцінюваного товару, в тому числі, передбачених ч.1 ст.368 МК України не оформлялось.
Також в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості вказано, що у довідці про витрати на транспортування засобу від 07.06.2019 не вказано маршрут слідування, що позбавляє орган доходів і зборів можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що є складовою митної вартості оцінюваного товару. Разом з тим, суд зазначає, що у наданій для митного оформлення довідці про витрати на доставку, вказано, що витрати на доставку легкового автомобіля марки Hyundai SantaFe, номер кузова НОМЕР_1 , до державного кордону України: МП Ягодин пп Ягодин - Дорогуск склали 50 євро (а.с.76).
Тобто, у наданій довідці зазначено автомобіль, його марка та індивідуальний номер кузова, який повністю збігається з даними транспортного засобу відповідно до якого проводилось митне оформлення, тоді як у договорі купівлі-продажу вказано, де зазначений автомобіль було придбано - м. Манхенгладбах Німеччина (а.с.13-14).
Так, у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, оскільки зазначено лише номер та дату митної декларації (№UA204010/2019/201758 від 18.01.2019), на підставі якої здійснено коригування митної вартості транспортного засобу, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.
Крім того, використовуючи резервний метод, відповідач мав врахувати рік випуску транспортного засобу, тип двигуна, його пошкодженість, а також умови його використання, що вплинули на зношеність автомобіля та обумовили ціну, за яку його було придбано.
Однак, здійснюючи коригування митної вартості транспортного засобу на підставі митної декларації №UA204010/2019/201758 від 18.01.2019 (а.с.70) відповідач використав лише базові дані автомобіля: марку Hyundai, модель SantaFe та тип автомобіля – дизельний. Проте, митний орган не звернув увагу на те, що автомобіль, вказаний в митній декларації №UA204010/2019/201758 від 18.01.2019, на підставі якої здійснювалось коригування, був виготовлений в 2013 році. Натомість автомобіль, зазначений позивачем у спірній  митній декларації №UA101090/2019/006968 від 07.06.2019, був виготовлений в 2014 році.
Крім того, відповідач не звернув уваги на зовнішній стан задекларовано позивачем автомобіля, зокрема не врахував, що транспортний засіб був після ДТП та був придбаний із значними пошкодженнями, які характерні дорожньо-транспортній пригоді, а саме: були наявні подряпини по кузову, забруднений салон та сидіння, були пошкодженні капот, радіатор, передній бампер, передні крила, лобове скло, відсутні передні фари, решітка радіатора. Зазначені пошкодження автомобіля були зафіксовані працівниками митного органу у додатковому аркуші до Акта про проведення митного огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА205010/2019/419268 (а.с.39).
Тобто у даному випадку, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за вказаною ціною.
Враховуючи той факт, що для митного оформлення товару позивач надав Митниці належні та допустимі докази на підтвердження ціни договору, а рішення про коригування митної вартості не містить конкретизованих висновків щодо наявності певних розбіжностей в документах для визначення числового значення митної вартості, колегія суддів вважає, що Митниця прийняла рішення та оформила картку відмови за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200169/2 від 10.06.2019 та картка відмови в прийнятті митної вартості №UA101090/2019/00060 є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 березня 2020 року.

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Охрімчук І.Г.    Смілянець Е. С.