Справа № 460/1755/16-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М. 
Провадження № 22-ц/811/4273/19                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.
за участі секретаря: Фейір К.О.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 04 жовтня 2011 в розмірі 14425,40 грн.
26 жовтня 2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» подало заяву про залишення позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором без розгляду.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2019 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.
У серпні 2016 ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликався на те, що 09 лютого 2015 був призваний на військову службу у Збройні сили України на підставі указу Президента України від 14 січня 2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію», з 31 березня 2015 до 01 квітня 2016 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 з місцем дислокації м.Старобільськ) Державної прикордонної служби України, яка знаходиться в зоні АТО, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції. 
Вказував, що згідно з п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним – з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
У березні 2015 року він звернувся до відповідача з проханням надати кредитні канікули, у тому числі по кредитному договору від 04 жовтня 2011 №б/н, заявка про надання кредитних канікул була зареєстрована за №7059114, однак незважаючи на те, що він надав відповідачу всі документи, які підтверджували той факт, що з 09 лютого 2015 він перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, відповідач нараховував проценти за користування кредитом та штрафи. 
Позивач зазначав, що перебуваючи на військовій службі в зоні АТО в районі активних військових дій, знаходився у стані постійного емоційного напруження, систематичні СМС-повідомлення відповідача про наявність простроченого боргу та про збільшення суми боргу, у зв`язку із нарахуванням процентів, штрафів, викликали сильні негативні переживання, посилювали емоційний стрес. Неодноразово був змушений просити матір звертатись для вияснення ситуації в банк, що викликало зайві переживання. Безрезультатні звернення завдавали йому негативних переживань. Свої душевні переживання, завдану відповідачем моральну шкоду оцінює розміром в 15000 грн.
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2019 рокупозов задоволено частково.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000( дві тисячі) гривень.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» в користь Держави судовий збір в розмірі 73 (сімдесят три) грн 49 коп.
Рішення суду оскаржило АТ КБ «ПриватБанк».
В апеляційній скарзі покликається на те, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (ППВСУ).
 Вказує, що згідно п.п. 4, 8 ч. З ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом, натомість позивач у позовній заяві чітко не обґрунтував свої позовні вимоги стосовно моральної шкоди, не зазначив та не надав суду докази та розрахунок даної шкоди, отже він недотримався зазначених вимог закону.
Просить рішення Яворівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом та матеріалами справи встановлено, що 09 лютого 2015 ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14 січня 2015 призваний у Збройні Сили України. 01 квітня 2016 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №115/2016 від 26 березня 2016 демобілізований в запас.
Згідно з довідкою №1257 від 18 квітня 2015 рядовий ОСОБА_1 з 31 березня 2015 по час видачі довідки проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходиться в зоні АТО ( ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як вбачається з довідки №30/331 від 13 лютого 2016 солдат ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу по мобілізації з 31.03.2015 по час видачі довідки у військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходиться в зоні АТО (Луганського прикордонного загону) Державної прикордонної служби України. Звільнення по демобілізації буде здійснено після відповідного Указу Президента України.
З довідки №30/474/ від 01 квітня 2016 року вбачається, що солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 31 березня 2015 по 01 квітня 2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на ділянці відповідальності Луганського прикордонного загону на території Луганської області. ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .
05 серпня 2015 ОСОБА_1 звернувся із заявою до голови правління Приватбанку з проханням надання кредитних канікул на час проходження військової служби по мобілізації, до заяви долучив копію військового квитка. Зокрема, в заяві зазначив, що в березні 2015 року звертався з проханням надання кредитних канікул. В квітні 2015 року заявка №7059114 була погоджена і вирішена позитивно, про що було надіслано СМС-повідомлення. Однак в червні 2015 року надійшло повідомлення про несплату боргових зобов`язань. В липні 2015 року прийшло повідомлення про сплату за користування кредитом по підвищеній процентній ставці, оскільки він зіпсував кредитну історію несвоєчасними розрахунками з банком. 
У відповідь на дане звернення банк надав ОСОБА_1 відповідь 14 серпня 2015 за №20.1.0.0.0/7-20150812/3511 про те, що для військовослужбовців ПАТ КБ «Приватбанк» надає кредитні канікули з 18 березня 2014 для клієнтів, мобілізованих у Збройні Сили України з дати початку мобілізації. Кредитні канікули діють за всіма видами кредитів Банку до закінчення мобілізації клієнта або офіційної дати закінчення АТО для військовослужбовців контрактної основи. Українським військовослужбовцям ПАТ КБ «Приватбанк» не нараховує відсотки за кредитними договорами і списує штрафні санкції автоматично згідно даних, отриманих від Міністерства оборони України та МВС. Якщо Ваші дані не потрапили в ці списки, Ви або Ваші родичі, знайомі можуть занести в будь-яке відділення ПАТ КБ «Приватбанк» документ, що підтверджує факт проходження військової служби ( копію військового квитка з датою мобілізації, довідку з військової частини, лист командира частини). Заява на зупинку нарахування відсотків знаходиться на розгляді у відповідальних співробітників банку. Про результати розгляду буде проінформовано СМС-повідомленням.
21 квітня 2016 ОСОБА_1 звернувся в ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про повернення неправомірно нарахованих відсотків, штрафних санкцій та пені за кредитним договором по рахунку СПД ФО ОСОБА_1 № НОМЕР_3 та по карті НОМЕР_4 . Зокрема повідомив, що враховуючи відомості зазначені банком у листі від 14 серпня 2015 у Яворівське відділення ПАТ КБ «Приватбанк» були представлені документи про його мобілізацію та перебування в зоні АТО, проте банк продовжує нараховувати відсотки за прострочений кредит, списання відсотків за користування кредитним лімітом, нараховує штрафи за прострочення кредиту. 18 листопада 2015 банк почав автоматично знімати заборгованість з рахунку, на який перераховували його заробітну плату як мобілізованого військовослужбовця. 
В лютому 2016 року його мати вкотре звернулась в Яворівське відділення Приватбанку про надання кредитних канікул по його кредитних договорах, було складено заявку №9682046, однак відповіді на таку не отримано.
01 квітня 2016 позивач був демобілізований зі Збройних Сил України. 11 квітня 2016 звернувся до Яворівського відділення ПАТ КБ «Приватбанк», де було складено заявку №10206233, проте питання не вирішено.
Станом на 21 квітня 2016 ОСОБА_1 погасив заборгованість по кредитних рахунках. Водночас звертав увагу про те, що є учасником бойових дій, тому дії банку завдали не лише матеріальну шкоду, але чинили моральний тиск, коли він отримував повідомлення про погашення кредиту, про автоматичне списання коштів із заробітної плати. До заяви додав довідку про мобілізацію та наказ про демобілізацію. 
04 травня 2016 Банк на заяву ОСОБА_1 від 21 квітня 2016 надав відповідь про те, що для вирішення питання щодо перерахунку заборгованості по кредитній картці необхідно надати оригінал фото документа, що підтверджує мобілізацію. Копія військового квитка не дає підстави надання кредитних канікул. Щодо перерахунку заборгованості по кредитному ліміту, то вимоги виконано проведено повернення надлишкового погашення. 
Згідно довідки від 13 червня 2016 №2OLB-USJQ-622E-PATD станом на 13 червня 2016 ОСОБА_1 заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» не має.
Згідно з положеннями пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.
Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо надання банківських послуг та гарантій соціального і правового захисту військовослужбовців.
Згідно з п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.
Згідно зі статтею 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1, 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. 
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Згідно п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи, що неодноразові письмові звернення позивача ОСОБА_1 , який був мобілізований та проходив військову службу в зоні проведення антитерористичної операції, до ПАТ КБ «Приватбанк» про ненарахування процентів за користування кредитів та штрафних санкцій відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з наданням відповідних підтверджуючих документів, залишались без належного реагування, оскільки кредитодавець продовжував проводити нарахування без застосування гарантованих Законом пільг для військовослужбовців суд першої інстанції дішов правильного висновку про підставність позовних вимог.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховано, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу ОСОБА_1 було заподіяно моральну шкоду, оскільки перебуваючи безпосередньо в зоні проведення антитерористичної операції в районі активних військових дій, переносив емоційні потрясіння, відчував напруження, негативні переживання через необгрунтоване нарахування відсотків та штрафів за кредитиним договором.
З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості розмір моральної шкоди колегія суддів вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, який підлягає стягнення на користь позивача в сумі 2 000 гривень.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 21 квітня 2020 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.