ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/639/20 Справа № 202/1107/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Волошин Є. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко  Н. В.	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

16 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 травня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, - 
В С Т А Н О В И В :
Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 травня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватим, та накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок, й стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн. 
Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , 08 лютого 2020 року о 18 год. 30 хв. в м.Дніпрі, на перехресті пр.Слобожанського та вул. Байкальська, керуючи автомобілем Мазда 323 д.н.з. НОМЕР_1 на жовтий заборонений сигнал світлофора, скоїв зіткнення з автомобілем Фольксваген СС д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.8.7.3.ґ ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить постанову скасувати та провадження у справі за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, пов`язаного з порушенням п. 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги  ОСОБА_1  обґрунтовує незаконністю постанови суду, яка, на його думку, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт не погоджується із висновками суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та вважає, що суд взагалі залишив поза увагою ті обставини, що місцем зіткнення автомобілів Мазда та Фольксваген визначено пр. Слобожанський, а саме 8,6 метрів від краю частини вулиці Байкальської, що вказує на те, що його автомобіль знаходився далеко за межами дорожньої розмітки 1.12. (стоп-лінія) вулиці Байкальської, і відповідно до Правил дорожнього руху, він закінчував проїзд перехрестя пр. Слобожанського та вул. Байкальської, чим виконав всі умови п. 16.8 ПДР. При цьому, апелянт вказує, на розбіжності в часі зіткнення автомобілів, який визначений в протоколі серії ДП 18 № 372878, складеного щодо нього та протоколі серії ДПР № 372879 щодо ОСОБА_2 , адже різниця в часі складає 15 хвилин.
Окрім того, ОСОБА_1 вважає, що суд безпідставно прийняв як доказ доведеності його вини показання свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 тоді, як з матеріалів справи убачається, що ці свідки не були визначені жодним документом, доданим до протоколу, та вони не давали як свідки пояснення працівникам поліції, й не приймали участь у складанні схеми ДТП. Апелянт зазначає, що ці свідки не змогли навести доказів своєї присутності на місці дорожньо-транспортної пригоди, але судом їх показання були прийняти до уваги та безпідставно визначені у постанові як такі, що доводять його вину.
В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_2  - адвокат Негробов О.В. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Обґрунтовуючи заперечення на скаргу адвокат Негробов О.В. посилається на те, що під час розгляду справи, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі істотні обставини, які мали значення для надання оцінки вчиненого правопорушення та чітко аргументував прийняте рішення. Адвокат вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП та показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та цим доказам, у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, судом надано належну оцінку, як і поясненням ОСОБА_1 . Окрім цього, адвокат звертає увагу, що під час розгляду цієї справи, ОСОБА_1 не надав до суду жодних належних та допустимих доказів, що в його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, як і не надає їх під час апеляційного перегляду.
Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Кузьміна Р.В., які апеляційну скаргу підтримали, потерпілого ОСОБА_2 та його представника – адвоката Негробова О.В., які вважали постанову законною і обґрунтованою та просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи й дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги закону, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №372878 від 08 лютого 2020 року, схемою місця ДТП до нього, письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
З матеріалів провадження видно, що дії  ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Диспозиція цього адміністративного правопорушення є бланкетною, тобто посилається на правила дорожнього руху, при порушенні яких утворюється склад адміністративного правопорушення. 
Працівниками патрульної поліції у цій справі встановлено порушення ОСОБА_1 п. 8.7.3ґ Правил дорожнього руху.
Так, приписами п.8.7.3 (ґ) ПДР України встановлено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Про те, що ОСОБА_2 рухався на зелений сигнал світлофора і на цьому ж перехресті відбулося зіткнення з автомобілем "Мазда" державний номерний НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , потерпілий зазначив у письмових поясненнях на місці пригоди, в суді першої інстанції та в апеляційному суді.
На ці обставини скоєння ДТП вказали також й свідки. 
Так,  з пояснень свідків  ОСОБА_3  та ОСОБА_4  видно, що потерпілий  ОСОБА_2  виїхав на зелений сигнал світлофору. Ці пояснення узгоджуються між собою та не мають протиріч. Підстав вважати, що зазначені свідки могли обмовити ОСОБА_1 судом не встановлено. 
З урахуванням того, що ОСОБА_2 рухався на зелений сигнал світлофору, суд вважає безпідставними доводи захисту про те, що ОСОБА_1 розпочав рух на миготливий зелений сигнал світлофору та закінчував проїзд перехрестя, коги горів жовтий, чим виконував умови п.16.8 ПДР, оскільки таким чином не переконавшись, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, які вже почали рух по пр. Слобожанський на зелений сигнал світлофора, створив перешкоди для інших учасників дорожнього руху.
З огляду на те, що водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.8.7.3 ґ ПДР України, що перебуває у причинному зв`язку з наслідками у вигляді ДТП, суд апеляційної інстанції не убачає підстав для сумнівів в об`єктивності висновків суду першої інстанції щодо наявності його вини у вчиненні правопорушення.
Разом з цим, доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про наявність розбіжностей в часі зіткнення автомобілів на перехресті, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки факт вчинення самого ДТП за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є беззаперечним. До того ж, протокол підписаний ОСОБА_1 та заперечень щодо його складання останній не надавав.
При цьому, суд зауважує, що справа розглядається в межах протоколу, складенного щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, та не може входити в обговорення обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , оскільки ці обставини виходять за межі цього судового розгляду. 
Що стосується тверджень ОСОБА_1 про те, що пояснення допитаних в судовому засіданні свідків  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 викликають сумніви стосовно їх правдивості, оскільки ці свідки не були на місці ДТП, то вони є необгрунтованими, оскільки ці свідки були зазначені потерпілим ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях від 08 лютого 2020 року, та пояснення цих свідків не суперечать іншим вищенаведеним доказам у справі.
З огляду на викладені обставини, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на думку апеляційного суду, є необгрунтованими. 
При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Накладаючи на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, суд першої інстанції визначив його в межах санкції ст. 124 КУпАП, врахувавши при цьому характер та наслідки вчиненого правопорушення, особу правопорушника. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.В. Коваленко