У Х В А Л А
20 травня 2020 року
м. Київ
Провадження № 13-23зво20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді – доповідача  ОСОБА_1 ,
суддів:    ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,   ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 ,   ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 ,     ОСОБА_8 ,  ОСОБА_9 ,     ОСОБА_10 ,    ОСОБА_11 ,    ОСОБА_12 ,  ОСОБА_13 ,     ОСОБА_14 ,  ОСОБА_15 ,   ОСОБА_16 ,  ОСОБА_17 ,   ОСОБА_18 
розглянула заяву засудженого ОСОБА_19 про перегляд вироку Апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2002 року, ухвали Верховного Суду України від 29 травня 2003 року та постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2018 року щодо нього за виключними обставинами і
ВСТАНОВИЛА:
Як убачається з матеріалів провадження вироком Апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2002 року ОСОБА_19 засуджено за сукупністю злочинів, передбачених ст. 69, пунктами «а», «г», «з», «і» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 215-3 Кримінального кодексу України 1960 року (далі – КК 1960 року), ч. 1 ст.  263, ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України 2001 року і на підставі ст. 42 КК 1960 року остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 29 травня 2003 року вирок залишено без змін.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Буглов проти України» від  10 липня 2014 року, яке набуло статусу остаточного 15 грудня 2014 року, констатовано порушення щодо ОСОБА_19 ст. 3, п. 3 ст. 5, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
20 лютого 2018 року постановою Великої Палати Верховного Суду заяву ОСОБА_19 про перегляд вироку Апеляційного суду Донецької області від  16  грудня 2002 року й ухвали Верховного Суду України від 29 травня 2003  року у зв`язку з встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом, залишено без задоволення.
ОСОБА_19 просить переглянути за виключними обставинами вищезазначені судові рішення щодо нього. Підставою для такого перегляду заявник вважає рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/202.
Суддя Великої Палати Верховного Суду ухвалою від 04 травня 2020року заяву засудженого ОСОБА_19 залишила без руху, надавши строк для усунення недоліків заяви.
Копію судового рішення надіслано скаржникові та згідно з наявними у матеріалах провадження даними отримано ним 13 травня 2020 року.
14 травня2020 року  ОСОБА_19 повторно надіслав до Суду заяву, в якій недоліків первісної заяви не виправив.
Заявник, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, вважає, що Верховний Суд є судом, який не має повноважень.
Однак, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 створення та діяльність Верховного Суду не були визнані неконституційними.
Інших аргументів, які би вказували, як встановлені Конституційним Судом України   неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи  їх  окремого положення відповідно до рішення від 18 лютого 2020 року             № 2-р/2020 впливають на справедливість судового розгляду і постановлених судами остаточних рішень щодо нього, заявник на виконання ухвали суду про залишення заяви без руху від 04 травня 2020 року не наводить.
Неусунення недоліків, указаних в ухвалі суду про залишення заяви без руху, позбавляє Велику Палату Верховного Суду можливості відкрити провадження за виключними обставинами.
Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 464 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 цього Кодексу, відповідно до яких залишена без руху заява повертається, якщо в установлений строк особа не усунула наявні в ній недоліки.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 429, 459 – 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Заяву засудженого  ОСОБА_19 про перегляд вироку Апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2002 року, ухвали Верховного Суду України від 29 травня 2003 року та постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2018 року щодо нього за виключними обставинами разом із усіма доданими до неї матеріалами повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                              ОСОБА_1 
 Судді:ОСОБА_2  ОСОБА_3  ОСОБА_4  ОСОБА_5  ОСОБА_6  ОСОБА_7  ОСОБА_8  ОСОБА_9  ОСОБА_20 ОСОБА_11  ОСОБА_12  ОСОБА_13  ОСОБА_14  ОСОБА_15  ОСОБА_16  ОСОБА_17  ОСОБА_18 Судді:ОСОБА_2  ОСОБА_3  ОСОБА_4  ОСОБА_21  ОСОБА_5  ОСОБА_6  ОСОБА_7  ОСОБА_8  ОСОБА_9 ОСОБА_20  ОСОБА_11  ОСОБА_12  ОСОБА_13  ОСОБА_14  ОСОБА_15  ОСОБА_16  ОСОБА_17  ОСОБА_18 Судді:ОСОБА_2  ОСОБА_3  ОСОБА_4  ОСОБА_21  ОСОБА_5  ОСОБА_6  ОСОБА_7  ОСОБА_8  ОСОБА_9 ОСОБА_20  ОСОБА_11  ОСОБА_12  ОСОБА_13  ОСОБА_14  ОСОБА_15  ОСОБА_16  ОСОБА_17  ОСОБА_18