ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4556/19  Номер провадження 22-ц/814/1430/20	Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І., 
розглянувши в порядку письмового письмовому провадженні в м. Полтаві цивільну справу за позовом  Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою  Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 березня 2019 року, ухвалене без участі сторін під головуванням судді Алтухової О.С., -
В С Т А Н О В И В:
короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:
21 листопада 2019 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом на загальну суму 60045 гривень 53 копійки та судові витрати в сумі 1921,00 грн..

Вказував, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №б/н від 07 серпня 2012 року, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При укладенні договору позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписані ним Анкета - заява, «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» складають договір між ОСОБА_1 та банком, що підтверджується його підписом у заяві.
ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Взяті на себе зобов`язання позичальник ОСОБА_1 не виконує. Станом на 15 липня 2019 року його заборгованість перед банком складає 60045 грн. 53 коп., з яких: 33850 грн. 05 коп. заборгованість за тілом кредиту; 20967 грн. 58 коп. заборгованість простроченим тілом кредиту; 1892 грн. 40 коп. заборгованості за відсотками, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штрафу (фіксована частина), 2835 грн. 50 коп. штраф (процентна складова). 

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 березня 2020 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 07 серпня 2012 року в сумі 17362 гривні 81 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 555 грн. 48 коп.
короткий зміст вимог апеляційної скарги :
З даним рішенням не погодився позивач АТ КБ «ПриватБанк» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.
узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на те, що не може бути взята до уваги правова позиція Верховного Суду, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, оскільки відповідачем не оспорювалися і не заперечувалися умови договору, договір не визнавався недійсним, не оспорений факт його укладення.
Відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, вислови свою згоду з формою договору та його умовами.
Вважає, що суд неналежним чином дослідив докази, надані позивачем у підтвердження своїх позовних вимог. Посилається на правові висновки Верховного суду у справі № 755/7704/15-ц, у якій вказано, що визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку – розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок.
узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
Відповідач ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» у якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 березня 2020 року залишити без змін.
Підстави вмотивовує тим, що оскільки Умови та правила, на які посилається позивач не були погоджені з відповідачем, стягнення нарахованих банком відсотків, пені та штрафу є неправомірним.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені  судом першої інстанції та неоспорені  обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що 07 серпня 2012 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк. ( а.с.7)
Згідно п. 2.1.1.5.5. Договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. 

Місцевий суд встановив , що підписана відповідачем заява анкета не містить умов щодо нарахування відсоткових ставок, та штрафних санкцій, а умови та правила надання банківських послуг в ПАТ КБ « Приватбанк» не містять підпису позивача. 

Встановивши заначений факт, місцевий суд дійшов висновку про необхідність стягнення доведеного розміру заборгованості за тілом кредиту, який становить 17362 грн. 81 коп.

Рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у повній заявленій сумі, заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за нарахованими відсотками та стягненні штрафів за порушення умов кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

 Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до положень статей 526, 530, 1046, 1054 Цивільного кодексу України на підставі кредитного договору у позичальника виникає обов`язок з повернення наданих йому банком грошових коштів (кредиту) та сплати процентів у встановлені договором строки (терміни).
Згідно чинного законодавства визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Місцевий суд вірно встановив, що узгоджена між сторонами заява анкета не містить умов щодо сплати відсотків та штрафних санкцій ( а.с.7)

Долучений до матеріалів справи Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву позичальника, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати відсотків та штрафів у зазначеному в ньому розмірах.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої – договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період – з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом , тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

У відповідності з вимогами ст.ст. 12, 81 Цивільно процесуального Кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано належних доказів у підтвердження того, що саме ті Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, які надані позивачем у підтвердження позовних вимог, були доведені до відому та погодженні з відповідачем при укладенні кредитного договору, як істотні умови останнього, оскільки не містять підпису позичальника.
З урахуванням цього апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів, які б належним чином засвідчували умови та строки отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 .

Дотримавшись при розгляді вказаної справи зазначених правових висновків Верховного Суду, місцевий суд вірно дійшов висновку, що вимоги АТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення відсотків та штрафних санкцій є необґрунтованими.
Заперечення апелянта щодо неврахування судом позиції Верховного Суду в складі колегії суддів касаційного господарського суду в справі №923/760/18 постанова від 08 липня 2019 року, у якій суд дійшов висновку про відсутність вимог закону щодо підпису боржника Умов та правил надання банківських послуг, оскільки вона не узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Вимоги позивача про стягнення відсотків чи неустойки мають бути підтвердженні належними доказами, зокрема умовами кредитного договору, яких підписана відповідачем анкета-заява не містить.

Щодо тіла кредиту 
В позовній заяві позивачем було вказано, що заборгованість за тілом кредиту становить 33850, грн. 05 коп. та 20967, 58 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Оцінюючи наданий банком розрахунок заборгованості, місцевий суд взяв до уваги надані відповідачем пояснення та докази про те, що він здійснив погашення заборгованості за користування кредитом за період з 05 лютого 2018 року по 16 грудня 2019 року  в розмірі 9982,07 грн.
Взяті до уваги і витрати  відповідача  з кредитної картки  по сервісу  «Оплата частинами», які становлять 11221 грн, у зв`язку з чим загальний розмір витрат склав: 16123,88 + 11221 = 27344,88 грн. 
Врахувавши погашення  кредиту в сумі  9982,07, обґрунтованим є висновок про те, що сума заборгованості  відповідача перед Банком становить 17362,81 грн.

Заперечення позивача щодо необґрунтованості судового рішення в частині визначення суми заборгованості також не знайшли всього підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки суд навів доводи у спростування розрахунку наданого АТ КБ «ПриватБанк» та належні доводи у підтвердження суми, яка підлягає стягненню за рішенням суду. Апеляційна скарга не містить спростування зазначених розрахунків місцевого суду.
Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.
У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 березня 2019 року.
Підстави для зміни та розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції скарги компенсації не підлягають.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
        Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" – залишити без задоволення.
Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 березня 2019 року –залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя :                                                П.С. Абрамов

Судді:                                                                 С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук