ПОСТАНОВА
Іменем України

14 травня 2020 року

Київ
справа №240/12/17
адміністративне провадження №К/9901/33581/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О. А.,
суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В., 
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Бахмутського батальйону Державної патрульної служби Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого сержанта Данковцева Олексія Валерійовича   про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 23 січня 2017 року, прийняту у складі судді Попович І.А. та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: Компанієць І.Д. (головуючий), Блохіна А.А., Ястребової Л.В.
І. Суть спору:
1.  ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до поліцейського Бахмутського батальйону Державної патрульної служби Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого сержанта Данковцева Олексія Валерійовича    про скасування постанови серії АР №950026 від 31.12.2016 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6   ст. 121 КУпАП   та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн. 
2. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що постанова відповідача є незаконною, оскільки складена на місці зупинки автомобілю, а не місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи; відповідач      не ознайомив в повному обсязі позивача з його правами до складання постанови; відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, встановлений ст. ст.   278,   279 КУпАП.
3. Відповідач позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.      
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. Постановою серії АР №950026 від 31.12.2016 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого   ст..121 ч.6 КУпАП   за те, що керуючи автомобілем ВАЗ 11183 номерний знак НОМЕР_1 31.12.2016 о 18.00 годин в темну пору доби по вул. Радянської   Конституції   в смт. Олександрівка Донецької області, біля будинку №7, порушив вимоги п.2.9 «в»   ПДР, а саме - в зазначеному автомобілі в темну пору доби був неосвітлений номерний знак.
5. За скоєння правопорушень позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.   
6. Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
7. Олександрівський районний суд Донецької області постановою від 23 січня 2017 року позовні вимоги задовольнив частково.
7.1. Постанову серії АР № 950026 від 31.12.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6   ст. 121 КУпАП   та накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень      - скасував в частині накладення адміністративного стягнення в сумі 170 гривень, звільнив позивача від адміністративної відповідальності на підставі   ст. 22 КУпАП   за малозначністю діяння і обмежив усним зауваженням, в іншій частині постанову залишив без змін.
8. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що скоєне позивачем адміністративного правопорушення є малозначним з урахуванням приписів   ст.22 КУпАП, в зв`язку з чим скасував постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності в частині накладення адміністративного стягнення в сумі 170 грн. та обмежився усним зауваженням.
9. Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 28 березня 2017 року скасував постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 23 січня 2017 року та прийняв нову постанову, якою в задоволенні позову відмовив.
10. Таке рішення апеляційного суду ґрунтується на тому, що відповідач обґрунтовано та законно прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6   ст.121 КУпАП. 
10.1. Разом з тим, скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначив, що до компетенції суду не належить розгляд питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративні правопорушення.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
11. Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та скасувати постанову відповідача серія АР №338364 від 16.11.2016 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ..
12. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами не було досліджено відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, не прийнято до уваги відсутність будь-яких фактичних даних, які вказують на вчинення саме ним адміністративного правопорушення.
13. Відповідач своїм правом подати заперечення на касаційну скаргу не скористався, що відповідно до   статті 338 КАС України   не перешкоджає касаційному перегляду справи.
V. Джерела права й акти їх застосування
14. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України   в редакції   Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі -   КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
15.   За правилами частини третьої   статті 3 КАС України   провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
16.   Відповідно до підпункту 4 пункту 1   розділу VII «Перехідні положення» КАС України   касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
17.   Приписами частини першої   статті 341 КАС України   визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
18.   За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
19. Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».
20. Згідно п. 8 частини першої   статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»   поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
21.   Пунктом 11 частини першої   статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»   визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням   Правил дорожнього руху   його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
22. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до   Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють   Правила дорожнього руху, затверджені   постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306   (із змінами та доповненнями, далі -   ПДР   України).
23. Відповідно до частини п`ятої   статті 14 Закону України «Про дорожній рух»   учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього   Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
24. Відповідно до підпункту 2.9.(в)   ПДР   України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо   законом   встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
25. Частиною шостою   статті 121 КУпАП   передбачено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
26. Відповідно до   статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
27. Згідно з   статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
28. Статтею 245 КУпАП   встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
29. Стаття 280 КУпАП   закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
30. Згідно з п.1   статті 247 КУпАП   обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
31.   Стаття 69 КАС України   (в редакції чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
32.   Стаття 72 КАС України   (в чинній редакції) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
33.   Згідно з частиною другою   статті 77 КАС України   (в чинній редакції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
34.   Відповідно до   статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
35.   Відповідно до   статті 90 КАС України   суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
36.   Законом України від 14 липня 2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін де деякий законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»   статтю 258 КУпАП   було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків,   коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.
37.   Так, відповідно до частини другої   статті 258 КУпАП   протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
38.   Водночас, за приписами частини четвертої   статті 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог   статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого   статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.
39.   Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
40.   Згідно зі   статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку,   правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.
41.   Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої   Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395   та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України,   поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
VI. Висновок Верховного Суду
42. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1   статті 341 КАС України).
43. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2   ст. 341 КАС України).
44. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
45. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
46. Судами попередніх інстанцій зазначено, що позивач ні у позові, а ні у судовому засіданні в суді першої інстанції не оспорював факт неналежного освітлення номерного знаку автомобіля, яким він керував внаслідок забруднення джерела освітлення.
47. Разом з тим, вказане не відповідає дійсності, оскільки матеріалами справи, а саме позовом, апеляційною та касаційною скаргами підтверджується, що позивач не погоджувався з допущеним правопорушенням і адміністративним стягненням.
48. Так, позивач визнав деяке забруднення автомобіля, яким він керував в силу погодних умов, проте в матеріалах справи відсутні докази того, що номерний знак автомобіля позивача був неосвітлений.
49.   Будь - яких належних доказів, які б свідчили про порушення позивачем   Правил дорожнього руху   України відповідачем судам не надано.
50. В матеріалах справи, як доказ, наявна лише постанова, яка є предметом оскарження та відеозапис на DVD-R диску, який за клопотанням відповідача долучено до матеріалів справи та з якого неможливо ідентифікувати автомобіль, на якому відсутнє освітлення номерного знаку. Відеозапис містить лише зображення світла стопів   автомобіля, проте чи є це зображенням автомобіля позивача встановити неможливо, що також було зазначено і судом першої інстанції. Тобто, наданим до суду відеозаписом не зафіксовано факту правопорушення вчиненого саме позивачем.
51.   Відеозапису нагрудної камери      патрульного, яка працювала, коли було виявлено адміністративне правопорушення, судам не надано.
52.   За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправною та скасування постанови      серії АР №950026 від 31.12.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6   ст. 121 КУпАП   та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн.
53. Водночас доводи позивача, що відповідач всупереч положенням   статті 276 КУпАП   здійснив розгляд справи      про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу позивача, а також те що відповідачем не складено протокол про адміністративне правопорушення є помилковим.
54.   Так, відповідно до частини другої   статі 258 КУпАП   протокол не складається у разі      вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у      сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в      автоматичному режимі.
55.   Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
56.   Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене зокрема частиною першою   статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
57.   Таким чином, Верховний Суд констатує, що відповідач мав право виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення за частиною шостою   статті 122 КУпАП   без складання протоколу на місці вчинення самого правопорушення. Однак, враховуючи наведені вище порушення, виніс зазначену постанову протиправно. 
58. З огляду на викладене, Верховний Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли хибного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити, скасувати оскаржувану постанову відповідача та відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України закрити справу про адміністративне правопорушення.
59. Згідно з пунктом 3 частини 1   статті 349 КАС України   суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
60. Відповідно до ч. 1, 3   статті 351 КАС України   підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
61. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення   закону   або застосування   закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування   закону, який підлягав застосуванню.
62.   Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального права, колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про правомірність рішення відповідача.
VII. Судові витрати
63. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями   139,   341,   344, п.3 ч.1.ст.349,   351,   355,   356,   359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 23 січня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі №240/12/17 скасувати.
3. Прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
4. Визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №950026 від 31 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6   ст. 121 КУпАП   та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. А. Губська

Судді                                                                                                    М. В. Білак

                                                            О. В. Калашнікова