ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року м. Херсон

справа № 654/55/20 
провадження № 22-ц/819/778/20 

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого (суддя-доповідач)	Кузнєцової О.А.,	
суддів:	Бездрабко В.О.,	
  	Радченко С.В.,	
секретар	Кутузова А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області у складі судді Данилевського М.А. від 02 березня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Гладківська об`єднана територіальна громада, про встановлення факту, 

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною заявою. В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що в 1997 році він був прийнятий до радгоспу ім. Покришева. Згідно рішення зборів трудового колективу його було направлено на навчання з відривом від виробництва до Херсонського сільськогосподарського інституту ім. А.Д. Цюрупи. Строк навчання складав з 01 вересня 1997 року по 21 червня 2002 року. Згодом радгосп ім. Покришева було реорганізовано у ВАТ «ім. Покришева». Відповідно до рішення загальних зборів ВАТ ім. Покришева від 10 березня 2000 року прийнята колективна форма власності на землю та отримано Державний акт на право колективної власності на землю, але в додатку до державного акту його не зазначено як члена КСП. Відповідно до протоколів засідання комісії по розпаюванню земель ВАТ «ім. Покришева» №1 від 24 березня 2000 року та №2 від 01 червня 2000 року було рекомендовано загальним зборам внести його до списку осіб на отримання земельного паю як стипендіата господарства. Зі спливом певного часу було встановлено, що відносно нього відомості у вищезазначеному додатку-списку, як члена колективного сільськогосподарського підприємства на отримання земельного паю, не значаться. У зв`язку з виявленими обставинами, йому було надано відмову в оформленні дозволу на отримання земельної частки (паю), оскільки його членство в підприємстві на момент роздержавлення земель і передачі їх у колективну власність недержавному сільськогосподарському підприємству не підтверджено.
Оскільки досягти згоди з власниками інших сертифікатів щодо перепаювання та внесення його до списку-додатку не виявилося можливим, для реалізації свого права на земельну частку (пай),  ОСОБА_1  просив суд встановити факт його членства у ВАТ «ім. Покришева» на момент роздержавлення земель і передачі їх у колективну власність недержавному сільськогосподарському підприємству.
Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 березня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту відмовлено.  
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням всіх фактичних обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про встановлення юридичного факту.
Відзивів (заперечень) на скаргу до апеляційного суду не надходило. 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільним процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних та переконливих доказів на підтвердження факту, який він просить встановити.
З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається і встановлено судом першої інстанції, що згідно протоколу №34 від 18 червня 1997 року загальних зборів трудового колективу радгоспу ім. Покришева ОСОБА_1  направлено на навчання з відривом від виробництва до Херсонського сільськогосподарського інституту ім. А.Д. Цюрупи, що підтверджується направленням №17 від 19.06.1997, архівною довідкою Херсонського державного аграрного університету №23/66 від 03.09.07 та записом у трудовій книжці НОМЕР_1  ОСОБА_1 . Строк навчання з 01.09.1997 року по 21.06.2002 року. (а.с. 6, 7-8, 9). 
Відповідно до рішення загальних зборів сільськогосподарського підприємства ВАТ ім. Покришева від 10.03.2000 року прийнята колективна форма власності на землю та 05.10.2000 року Таврійською сільською радою ВАТ ім.Покришева видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХС , в додатку до якого в списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства ОСОБА_1 не значиться (а.с.10-11).
Відповідно до протоколів засідання комісії по розпаюванню земель ВАТ «ім. Покришева» №1 від 24 березня 2000 року та №2 від 01 червня 2000 року було рекомендовано загальним зборам внести ОСОБА_1 до списку осіб на отримання земельного паю як стипендіата господарства (а.с.12-16).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернуся із заявою про встановлення факту його членства у ВАТ «ім. Покришева» на момент роздержавлення земель і передачі їх у колективну власність недержавному сільськогосподарському підприємству, що надасть йому реалізувати своє право на отримання земельної частки (паю) в цьому підприємстві.
Частинами 1,2 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
У пункті 3 цієї постанови вказано, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1.Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. 2.Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. 3.Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). 4.Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишаю заяву без розгляду.
За змістом наведених положень закону окреме провадження є безспірним, оскільки в ньому не розглядається матеріально-правовий спір, а можуть встановлюватися тільки факти та стани, які мають юридичне значення, а також підтверджуватися наявність чи відсутність неоспорюваних прав.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції не врахував зазначені положення закону, оскільки обставини справи свідчать про наявність спору про право, що відповідно є підставою для розгляду такої заяви по суті в порядку позовного провадження.
Так, із матеріалів справи та заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку окремого провадження, вбачається мета встановлення факту членства заявника у ВАТ «ім.Покришева», а саме реалізація його майнових прав на земельну частку (пай), як члена цього товариства, у оформленні дозволу на отримання якої йому було відмовлено. Тобто із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту вбачається спір про право.
Крім того, слід зазначити, що заявник фактично просить встановити факт, який може бути доказом та надаватиме йому право на отримання земельної частки (паю), проте при розгляді судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, докази не фіксуються і не встановлюється їх доказове значення поза спором про право, що такими доказами підтверджується чи оспорюється.
Отже, встановивши, що встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне ОСОБА_1 для подальшого захисту свого майнового права на отримання земельної частки (паю), як члена ВАТ «ім.Покришева», суд першої інстанції повинен був залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду, оскільки виник спір про право, роз`яснивши заявнику його право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява заявника на підставі ст.315 ЦПК України підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє останнього можливості звернутися до суду для вирішення спору в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 315, 367, 374, 376, 381-384,390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 березня 2020 року скасувати. 
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Гладківська об`єднана територіальна громада, про встановлення факту, залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту судового рішення - 21 травня 2020 року.

Головуючий                      О.А. Кузнєцова     

Судді:                                                              В.О.Бездрабко

                         С.В.Радченко