Ухвала                                                
 
16 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 761/20940/19
провадження № 61-6040 ск 20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,  Гулька Б. І.,
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Шевченка Олександра Володимировича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 березня             2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Шевченка Олександра Володимировича про визнання звільнення незаконним та зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня                 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Відділу матеріально-технічного забезпечення та експлуатації адміністративно-технічного управління акціонерного товариства (далі - АТ) «ВТБ Банк», згідно                         з наказом № 260-к від 16 квітня 2019 року за пунктом 2 статті 41 КЗпП України. Зобов`язано АТ «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Шевченка О. В. змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Відділу матеріально-технічного забезпечення та експлуатації адміністративно-технічного управління АТ «ВТБ Банк» з «вчинення винних дій при обслуговуванні товарних цінностей, які дають підстави для втрати довір`я, п. 2 ст. 41 КЗпП України» на «за власним бажанням, ч. 1 ст. 38 КЗпП України», шляхом внесення зазначених змін до наказу № 260-к від 16 квітня 2019 року. Стягнуто з АТ «ВТБ Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 536,80 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн.
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва                   від 31 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат задоволено частково. Стягнуто з АТ «ВТБ Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі              4 000,00 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року апеляційні скарги АТ «ВТБ Банк» залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва                   від 31 жовтня 2019 року залишено без змін.
27 березня 2020 року АТ «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Шевченка О. В. засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва                             від 30 вересня 2019 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року (надійшла до суду 02 квітня 2020 року), в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову                  ОСОБА_1 .
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставами касаційного оскарження вказаних вище судових рішеньзаявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права                     у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-100цс16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);
- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також, заявник вказує на порушення судами норм процесуального права,    що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суди не дослідили зібрані               у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Крім того, заявник посилається на порушення судамистатті 83 ЦПК України.
Касаційна скарга АТ «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Шевченка О. В. подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Також, у касаційній скарзі заявлено клопотання про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року.
Клопотання обґрунтоване тим, що примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року може призвести до невідворотних наслідків, зокрема до неможливості виконання рішення суду касаційної інстанції у разі задоволення касаційної скарги.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» визначено, що клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). 
Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Ураховуючи наведене, а також те, що оскарження судового рішення в касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання судом касаційної інстанції, у задоволенні клопотання АТ «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Шевченка О. В. про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року слід відмовити, оскільки заявник не навів переконливих доводів, що невжиття заходів зупинення виконання судових рішень може призвести до невідворотних наслідків, зокрема до неможливості виконання рішення суду касаційної інстанції у разі задоволення касаційної скарги.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Шевченка Олександра Володимировича про визнання звільнення незаконним та зобов`язання вчинити дії за касаційною скаргою акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Шевченка Олександра Володимировича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року.
Витребувати з Шевченківського районного суду м. Києва справу                      № 761/20940/19.
У задоволенні клопотання акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Шевченка Олександра Володимировича про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва                              від 30 вересня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду               від 02 березня 2020 року відмовити.
Надіслати іншому учаснику справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 15 травня 2020 року. 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                            Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                                І. А. Воробйова
 
                                                                                                                Б. І. Гулько