ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/21258/20                                                         Суддя суду 1 інстанції: Логвінов А.О.
Провадження № 33/818/490/20
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       29 квітня 2020 року                                                м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., за участю ОСОБА_1 , представника потерпілої Крючкової І.Р., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 16.03.2020, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАПу відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення серія ОБ № 140320 від 04.12.2019 року 15.01.2019 о 20 год. 40 хв. ОСОБА_3 у м. Харкові рухаючись по майдану Захисників України, біля будинку №1, керуючи автомобілем «Volgbus 429801» державний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai i20», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушено вимоги п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
       В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 , просить скасувати судову постанову та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Апеляційну скаргу обґрунтовує не відповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
Заслухавши представника ОСОБА_4 на підтримку апеляційної скарги, ОСОБА_3 , який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
       Згідно з вимогами п. 7 ст. 247 цього ж Кодексу, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.4) вказує, що ДТП мало місце ще 04.12.2019 року.
Між тим, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. 
Отже, наявність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.
У зв`язку з закриттям по даній справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП питання щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не вирішується, з урахуванням положень рішення ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006 року, з якого вбачається, що у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується
Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Дана норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання винності особи, оскільки по своїй суті, є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.
З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винність особи, а тому провадження у справі вірно закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП.
Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Посилання на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги Рішення ЄСПЛ «Баришевський проти України», «Двойний проти України», «Меріт проти України», заслуговує на увагу, натомість апеляційний суд вважає, що прийняте судом першої інстанції рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному судовому рішенні.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду першої інстанції належним чином обґрунтованою та мотивованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Посилання представника ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на норми КАСУ безпідставні, оскільки справа розглядалася в порядку передбаченому КУпАП.
Між тим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ОСОБА_2 , як учасник дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04 грудняня 2019 року не позбавлена можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства, якщо вважає винним в ДТП і іншого її учасника.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Постанову Московського районного суду м. Харкова від 16.03.2020 щодо закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАПзалишити без змін..
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя Харківського 
апеляційного суду                                                        М.Є. Савенко