Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/149/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В. 
Категорія - 126 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Широкоряд Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2020 року                                                        м. Кропивницький 

Суддя Кропивницького апеляційного Суду - Широкоряд Роман Володимирович, розглянувши матеріали провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 березня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, в ФОП ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, -

ВСТАНОВИВ:
       Під час з`ясування обставин при розгляді справи про вчинення апелянтом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, судом першої інстанції встановлено, що 01.02.2020 о 23:52 год., апелянт керував автотранспортним засобом марки «MAZDA 626» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » у 
м. Кропивницькому по вул. Верхня Биківська, 23, будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в рамках виконавчого провадження № 59782656, чим порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.
На обґрунтування прийнятого 17.03.2020 судового рішення, судом першої інстанції зазначено, що вина апелянта в інкримінованому правопорушенні, незважаючи на його пояснення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 01.02.2020 та копією постанови державного виконавця від 26.11.2019 про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
На переконання апелянта, постанова Кіровського районного суду 
м. Кіровограда від 17.03.2020 є незаконною та безпідставною та має бути переглянута в апеляційному порядку.
Подаючи апеляційну скаргу від 27.03.2020, останній просить скасувати постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2020 та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого 
ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Із змісту апеляційної скарги вбачається, що на момент зупинення співробітниками поліції автотранспортного засобу марки «MAZDA 626» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », за її кермом перебував знайомий апелянта – ОСОБА_3 .
Разом з цим, після перевірки поліцейськими їхніх документів, апелянту повідомлено, що в нього є заборгованість по аліментам та існує діюча постанова державного виконавця про тимчасове його обмеження у праві керування транспортними засобами, на що останній повідомив, що він офіційно працевлаштований на посаді водія, аліменти утримуються бухгалтерією за місцем офіційного працевлаштування та про вищезазначену постанову державного виконавця, йому нічого не відомо.
Все вищевикладене, останнім підтверджено під час проведення судового розгляду у суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що згідно з положеннями ст.ст. 10 та 11 КУпАП, адміністративні правопорушення можуть бути вчинені умисно або з необережності, проте для обох форм вини у відповідності до ч. 3 ст. 126 КУпАП притаманна обізнаність особи у обмежені керування транспортними засобами, а тому приходить до висновку, що в даних правовідносинах, матеріали адміністративної справи мають містити належним чином засвідчену уповноваженою на те особою відділу державної виконавчої служби копію документу, яким відносно нього встановлено відповідне обмеження у спеціальному праві та інші документи, що підтверджують встановлене нормами закону повідомлення про таке обмеження.
Оцінюючи зміст апеляційної скарги, апелянт робить висновок, що судом першої інстанції не доведено його причетність до вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП та як наслідок прийнято безпідставне та незаконне рішення.
Вивчивши матеріали адміністративної справи,зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав:
Так, орган, уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням положень ст. 245 та 252 КУпАП повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати її обставини у своїй сукупності та вирішити в точній відповідності з законом, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю.
Окрім цього, згідно з ч. 1 ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
В протоколі серії ДПР18 № 270256 про адміністративне правопорушення, який визнано судом першої інстанції підтверджуючою обставиною перебування апелянта за кермом зупиненого автотранспортного засобу, міститься посилання на відеозапис з реєстратора автомобіля екіпажу співробітників поліції, який здійснив зупинку автотранспортного засобу марки «MAZDA 626» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », в якому перебував апелянт, однак, вказаний доказ відсутній у матеріалах справи, що позбавляє суд можливості підтвердити або спростувати, чи дійсно апелянт керував зазначеним транспортним засобом.
Відповідно до ст. 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі
Разом з цим, як вбачається з апеляційної скарги, в судовому засіданні, проведеному 17.03.2020 у Кіровському районному суді м. Кіровограда, апелянт надав пояснення, зазначивши, що 01.02.2020 він не керував автотранспортним засобом, а відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.ст. 245, 251, 252 та 280 КУпАП не вжито заходів щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема не витребувано відеозапис з реєстратора автотранспортного засобу екіпажу поліції, який є невід`ємною частиною протоколу про адміністративне правопорушення, не здійснено судовий виклик свідків, зокрема громадянина ОСОБА_3 для його допиту у судовому засіданні задля підтвердження чи спростування факту перебування апелянта за кермом автотранспортного засобу та не враховано свідчення апелянта, які фактично слугували єдиним належним доказом по справі, оскільки будь які інші докази в матеріалах адміністративної справи – відсутні.
       Крім цього, у відповідності до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а ст. 11 цього Закону зазначає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта стосовно того, що незалежно від форми вини, у відповідності до диспозиції ч. 3 ст. 126 КУпАП, особа яка притягається до адміністративної відповідальності має бути обізнана у встановлені стосовно неї обмеження у користуванні спеціальним правом.
Так, згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, а ч. 9 ст. 71 цього Закону вказує, що вмотивована постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилається сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься зразок не підписаної та не завіреної належним чином копії постанови про встановлення тимчасового обмеження апелянта у праві керування транспортними засобами від 26.11.2019, без зазначення жодних відомостей щодо виконання державним виконавцем вимог ст.ст. 28 та 71 вищезазначеного Закону, а саме без зазначення того, чи доводилася така постанова апелянту або надсилалася поштовим відправленням.
Водночас, як вбачається з апеляційної скарги, в судовому засіданні, проведеному 17.03.2020 у Кіровському районному суді м. Кіровограда, апелянт надав пояснення, зазначивши, що до моменту повідомлення відповідної інформації співробітником поліції, він не був обізнаний стосовно свого обмеження у користуванні спеціальним правом, а відтак, на переконання суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції, у порушення вимог 
ст.ст. 245, 251, 252 та 280 КУпАП, не витребувано належним чином завірену копію постанови державного виконавця, якою апелянта обмежено у праві керувати автотранспортним засобом із відповідним підтвердженням надіслання останньому такої постанови для відома та/або оскарження.
У відповідності до положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги та не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Так, виходячи з норм п. 1 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.
       В матеріалах адміністративної справи міститься підтвердження стосовно офіційного працевлаштування апелянтом на посаді водія автотранспортних засобів на момент винесення державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, з чого слідує, що державним виконавцем, у суворе порушення вищезазначених положень Закону України «Про виконавче провадження» обмежено апелянта у його основному джерелі засобів для існування.
       Доречи, аналогічну позицію підтримав апелянт під час проведення судового розгляду у Кіровському районному суді м. Кіровограда.
Таким чином, суд приходить до висновку, що не підписана та не завірена належним чином копія постанови про встановлення тимчасового обмеження апелянта у праві керування транспортними засобами від 26.11.2019 є – незаконно винесеною, отже не може сприйматися судом як доказ на підтвердження обставин, у відповідності до диспозиції ч. 3 ст. 126 КУпАП в даних правовідносинах, а пояснення апелянта у суді першої інстанції не обґрунтовано – не взято до уваги.
Так, суд апеляційної інстанції сприймає твердження Кіровського районного суду 
м. Кіровограда щодо узгодження доказів між собою та їх належність та допустимість – необґрунтованим.
Оцінюючи вищевикладене у своїй сукупності, суд апеляційної інстанції стверджує, що Кіровським районним судом м. Кіровограда не проведено всебічний, повний та об`єктивний судовий розгляд адміністративної справи, не з`ясовано обставини справи у їх сукупності, не надано оцінки доказам з урахуванням закону та не з`ясовано, чи було взагалі вчинено керування транспортним особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а відтак, за фактом апеляційного розгляду, встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення, які згідно з положеннями 
ст. 247 КУпАП, є обставинами, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, а розпочате таке провадження за наведених вище обставин – підлягає закриттю.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 293 та 294 КУпАП- 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності судом першої інстанції – задовольнити.
Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 березня 2020 року - скасувати, а провадження по даній справі – закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду          Широкоряд Р.В.