Справа № 444/900/19                                         Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й. 
Провадження № 22-ц/811/994/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія справи:16

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        18 травня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого - судді Цяцяка Р.П., 
               суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Цапа П.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області та ОСОБА_2 , у якому просила суд скасувати рішення Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 11 липня 2017 року № 14 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність», скасувати запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на цю земельну ділянку та «відновити статус земельної ділянки кадастровий номер 4622787900:02:007:0046 площею 0,115 га», яка знаходиться на АДРЕСА_1 , «який існував до порушення (позивачки) прав», а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивачка є власником житлового будинку та земельної ділянки на АДРЕСА_2 , анавпроти, через дорогу від її земельної ділянки, має будинок та земельну ділянку відповідач ОСОБА_2 , який 17.05.2013 року самовільно загородив частину проїжджої дороги по АДРЕСА_3 - навпроти заїзду до її земельної ділянки.
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 29.08.2014 року у справі № 444/3537/13-ц (яке набрало законної сили) було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 : зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні дорогою, проїжджою частиною загального користування, а також зобов`язано демонтувати встановлену дерев`яну огорожу, згідно п.6 висновку судової будівельно-технічної експертизи №130/14 від 23.06.2014 року, а саме: частину новозагородженої земельної ділянки, яка обмежена поворотними точками 1, 2, 3, 4, 5 площею 54,2 кв.м. 
В подальшому позивачкою рішення суду було пред`явлено до виконання, однак виконавче провадження № 44845961 по справі було незаконно (на переконання позивачки) 07.10.2014 року закрито, оскільки жодних дій щодо демонтажу огорожі та звільнення самозахопленої земельної ділянки вчинено не було.
Але ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 13.03.2018 року було задоволено подання начальника Жовківського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області та ухвалено видати дублікат виконавчого листа по вищезгаданій цивільній справі №444/3537/13-ц.
Згідно акту Державного виконавця від 01 червня 2018 року встановлено, що вимоги виконавчого листа № 444/3537/13-ц не виконано, а актом Державного виконавця від 18 липня 2018 року стверджується, що рішення суду виконати неможливо, оскільки боржник ОСОБА_2 надав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 92680029 від 24.07.2017 року, згідно якого земельна ділянка за адресою АДРЕСА_3 вже перебуває у його приватній власності: як було встановлено у подальшому - на підставі рішення Річківської сільської ради від 11 липня 2017 року № 14 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність», яке позивачка і просить скасувати, як незаконне, оскільки «ширина проїзду не дає (позивачці) доступу до (її) земельної ділянки транспортним засобом, перевозити всі необхідні великогабаритні речі. Також, (позивачка) не має можливості здійснити завершення будівництва власного будинку, надвірних споруд, оскільки до земельної ділянки відсутній доступ транспортним засобам для перевезення необхідних будівельних матеріалів, що виключає можливість використання земельної ділянки за її цільовим призначенням» (том 1, а.с. 2-6).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.
Також відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області та ОСОБА_2 судових витрат.
Стягнуто з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 7 800 грн. судових витрат (том 2, а.с. 101-117).

Дане рішення оскаржила позивачка.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.
Вважає помилковим висновок суду про те, «що позовні вимоги не знайшли своє ствердження в судовому засіданні, позивачкою обрано неналежний спосіб захисту свого права», а також про те, що «позивачкою не подано належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення її законних прав», оскільки рішенням Річківської сільської ради від 11 липня 2017 року № 14 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність», яке оскаржується позивачкою, її права порушені, так як позивачці «створено незручності заїзду до своєї земельної ділянки».
Вважає, що оскаржуваним «рішенням порушено вимоги ст.129-1 Конституції України згідно з якою Судове рішення є обов`язковим до виконання»: в даному випадку - рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 серпня 2014 року по справі № 444/3537/13-ц, яким було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .
Вважає, що рішенням Річківської сільської ради від 11 липня 2017 року № 14 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність», яке оскаржується позивачкою, у приватну власність передано землі загального користування населеного пункту, що суперечить пункту «а» частини 4 статті 83 ЗК України (том 2, а.с. 127-134).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 12 та 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з доводів, як позовної заяви, так і апеляційної скарги, а також інших даних та доказів, які були подані до суду і долучені до матеріалів справи позивачкою, остання заявлені нею позовні вимоги про незаконність рішення Річківської сільської ради від 11 липня 2017 року № 14 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність» обґрунтовує тим, згадане рішення сільської ради фактично унеможливлює виконання рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29.08.2014 року у справі № 444/3537/13-ц, яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1  та зобов`язано  ОСОБА_2  не чинити перешкоди у користуванні дорогою та проїжджою частиною загального користування по  АДРЕСА_3 , а також зобов`язано демонтувати встановлену дерев`яну огорожу, якою ОСОБА_2  було самочинно відгороджено земельну ділянку площею 54,2 кв.м. (в подальшому - «спірна земельна ділянка»), оскільки ця спірна земельна ділянка (її частина ?) згідно рішення Річківської сільської ради від 11 липня 2017 року № 14 стала складовою частиною земельної ділянки площею 0,115 га, яку цим рішенням було передано у власність ОСОБА_2 . 

Судом встановлено та стверджується матеріалами наступне.

Як вбачається зі змісту вищезгаданого рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29.08.2014 року у справі № 444/3537/13-ц, задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд мотивував тим, що ОСОБА_2 самовільно захопив земельну ділянку площею 54,2 кв.м. із земель загального користування та самочинно звів на ній огорожу (том 1, а.с. 10-12).

07 жовтня 2014 року державним виконавцем за участю понятих та в присутності голови земельної комісії сільської ради Рудого І.П. і депутата сільської ради Гнідець Г.М. (а також і стягувачки (позивачки) ОСОБА_1 ) було складено акт про виконання в повному обсязі вищезгаданого рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29.08.2014 року у справі № 444/3537/13-ц в частині демонтажу дерев`яної огорожі по АДРЕСА_3 , якою було відгороджено спірну земельну ділянку площею 54,2 кв.м.: даний акт (крім боржника ОСОБА_2 ) підписали 5-ть вищезгаданих осіб. Як зазначено у цьому Акті …, стягувачка ОСОБА_1 від підпису відмовилася (том 1, а.с. 19).
Як вбачається зі змісту Додаткових пояснень позивачки від 20.06.2019 року, остання сама визнає, що була 07 жовтня 2014 року на місці виконання рішення суду від 29.08.2014 року в частині демонтажу дерев`яної огорожі по АДРЕСА_3 і їй було відомо про складення вищезгаданого Акту державного виконавця про виконання рішення суду (том 1, а.с. 185-187), на підставі якого державним виконавцем 07.10.2014 року і було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення суду про демонтаж дерев`яної огорожі навколо спірної земельної ділянки (том 1, а.с. 77).

Як вбачається зі змісту Акту обстеження меж земельних ділянок жителів села Рата ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , складеного 03.03.2015 року комісією у складі 4 осіб (сільського голови, інженера-землевпорядника та двох депутатів сільської ради) з виїздом на місце обстеження у зв`язку з розглядом заяви  ОСОБА_1  з приводу «порушень постанови державного виконавця» (долученого до матеріалів справи самою позивачкою), цією комісією також було встановлено факт виконання рішення суду про демонтаж дерев`яної огорожі навколо спірної земельної ділянки (том 1, а.с. 188).
Як вбачається з вищенаведеного, позивачці станом на жовтень 2014 - березень 2015 року було добре відомо про постанову державного виконавця від 07.10.2014 року про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення суду про демонтаж дерев`яної огорожі навколо спірної земельної ділянки, яку вона не оскаржувала і така станом на 11.07.2017 року (день прийняття сільською радою рішення № 14, яке оскаржується) була чинною. Відтак, колегія суддів критично оцінює доводи позивачки стосовно того, що їй «не було відомо про незаконне закриття виконавчого провадження». 

Рішенням Річківської сільської ради від 11 липня 2017 року № 14 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність», яке оскаржується позивачкою, за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було затверджено згаданий проект землеустрою та передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,115 га для будівництва і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_5 , а.с. 3).
Складовою частиною вищезгаданого проекту відведення земельної ділянки на АДРЕСА_6 , а.с. 82) є Детальний план території земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 96), згідно розділу 9 якого («Вулично-дорожня мережа, транспортне обслуговування, організація руху транспорту і пішоходів») «ширина існуючої житлової АДРЕСА_3 - 8,0 м з шириною проїжджої частини - 3,5 м.» (том 1, а.с. 111).
На вищезгадані параметри АДРЕСА_6 та її проїжджої частини, які є складовою частиною проекту відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 , який (проект) і був затверджений оскаржуваним позивачкою рішенням Річківської сільської ради від 11 липня 2017 року № 14, неодноразово звертали увагу відповідачі по справі, зокрема - у поданих ними до суду письмових Відзивах на позов (том 1, а.с. 42-45, 66-72), однак у письмових Відповідях позивачки на ці Відзиви цим доводам відповідачів жодної оцінки не дано і доводи цих Відповідей на відзиви обґрунтовуються лише посиланнями на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29.08.2014 року у справі № 444/3537/13-ц (про демонтаж дерев`яної огорожі навколо спірної земельної ділянки) та Висновок проведеної в ході розгляду згаданої справи судової будівельно-технічної експертизи від 23.06.2014 року (том 1, а.с. 163-173).
В той же час, позивачкою не подано до суду і матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що спірна (згідно рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29.08.2014 року) земельна ділянка площею 54,2 кв.м. (чи її частина) є складовою частиною земельної ділянки площею 0,115 га, кадастровий номер 4622787900:02:007:0046, для будівництва і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_7 , яка була переданою у власність відповідачу ОСОБА_2 оскаржуваним рішенням Річківської сільської ради від 11 липня 2017 року № 14.
За вище наведених обставин у суду були відсутніми правові підстави для скасування рішення Річківської сільської ради від 11 липня 2017 року № 14 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність».

Доводи апеляційної скарги висновків оскаржуваного рішення суду не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення цієї апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 січня 2020 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 18 травня 2020 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Крайник Н.П.

                                                                       Шеремета Н.О.