ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/8809/17	Головуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М. 	
Провадження № 22-ц/817/206/20 	Доповідач - Парандюк Т.С.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Парандюк Т.С. 
суддів -  Дикун С. І., Хома М. В., 
за участі секретаря —Кантицької О.І.
та сторін —представника ОСОБА_1 адвоката Фльорківа О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/8809/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 червня 2018 року, ухваленого суддею Грицак Р.М., повний текст рішення складений 14 червня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства “Фідобанк” в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “Фідобанк” про визнання порушених прав, як споживача фінансових послуг та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:
       у липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ПУАТ “Фідобанк” в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ “Фідобанк” про визнання порушених прав, як споживача фінансових послуг, за договором банківського вкладу, укладеним шляхом підписання між нею та ПУАТ “Фідобанк”, в особі уповноважених працівників Тернопільського відділення № 1 заяв на розміщення банківських депозитів від 09 грудня 2015 року та 16 травня 2016 року, а також зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ “Фідобанк” надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами ПУАТ “Фідобанк” за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
       В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що між нею та ПУАТ «Фідобанк» укладені вказані вище договори банківського депозиту. Рішенням Національного Банку України № 8 від 20 травня 2016 року ПУАТ «Фідобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних банків, а в подальшому відкликано його банківську ліцензію. На момент запровадження тимчасової адміністрації у банку на рахунках позивача знаходились кошти у гривні та доларах США в загальній сумі, котра складає 245'402,31 грн. У відповідь на звернення позивача, 19 липня 2016 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПУАТ «Фідобанк», відмовлено ОСОБА_1 у виплаті гарантованої Фондом суми відшкодування коштів за вкладом у банку у зв`язку із включенням її в перелік пов`язаних осіб із ПАТ «Фідобанк», станом на 01 травня 2015 року, а саме як родича керівника відокремленого підрозділу банку ОСОБА_2 . Однак зазначені дії ОСОБА_1 вважає неправомірними, оскільки на момент виникнення правовідносин за зазначеними договорами банківських вкладів, ОСОБА_2 не був працівником банку, а відповідно він та асоційовані із ним особи, в тому числі і вона, не були пов`язаними із банком та не могли бути включеними до відповідного переліку. Не була вона і особою, пов`язаною з банком, протягом року до дня прийняття Національним Банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, оскільки факт її внесення до переліку таких осіб зафіксовано станом на 01 травня 2015 року, а банк віднесено до категорії неплатоспроможних лише 20 травня 2016 року. Ці обставини унеможливлюють позбавлення її права на отримання відшкодування, з підстав, передбачених пунктом 4 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, а тому дії відповідача котрі призвели до цього є неправомірними. 
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства “Фідобанк” в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “Фідобанк” про визнання порушених прав, як споживача фінансових послуг та зобов`язання вчинити дії — відмовлено.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 7 червня 2018 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
       В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що з листа від 19 липня 2016 року за вих №2-3-5-1/2462-ВА-ОГ, вбачається, що підставою невиплати їй коштів за вкладами банку є саме та обставина, що вона включена у перелік пов`язаних осіб із ПУАТ “ФІДОБАНК” станом на 1 травня 2015 року як асоційована особа із керівником банку, а саме керівником відокремленого підрозділу банку ОСОБА_2 .
       Відповідно до п. 3 Глави 1 Розділу 2 Положення про визначення пов`язаних із банком осіб, затвердженим Постановою Правління Національного банку України № 315 від 12 травня 2015 року (в редакції, діючій під час існування правовідносин, що стали підставою для включення позивача в перелік пов`язаних із ПУАТ “Фідобанк” осіб) банк зобов`язаний щомісячно надавати Національному банку актуалізований перелік пов`язаних із банком осіб за формою та у строки, визначені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації статистичної звітності, що подається Національному банку.
       Таким чином, передбачений Положенням Перелік пов`язаних із банком осіб не є сталим та перманентним, а таким, що постійно (щомісячно) змінюється, в залежності від зміни інформації про обставини, що є підставою для включення відповідних осіб до такого переліку та/або їх виключення із переліку.
       Враховуючи ту обставини, що її включено в перелік пов`язаних осіб із ПУАТ “Фідобанк” саме станом на 1 травня 2015 року, а період “протягом року” до дня прийняття Національним банком України рішення № 8 “Про віднесення ПУАТ “Фідобанк” до категорії неплатоспроможних”, включає період з 21 травня 2015 року до 20 травня 2016 року, тому факт включення в перелік пов`язаних осіб із ПУАТ “Фідобанк” поза межами зазначеного періоду з 21 травня 2015 року до 20 травня 2016 року не свідчить про включення її до такого переліку.
       При цьому відповідачем не надано та матеріали справи не містять будь-якого належного, допустимого, достатнього та достовірного доказу на підтвердження тієї обставини, що позивача було включено в перелік пов`язаних осіб із ПУАТ “Фідобанк”, станом на будь-яку іншу дату, окрім 1 травня 2015 року.
       А тому висновки суду, за якими позивач був пов`язаною із банком особою до 20 серпня 2015 року, якими суд першої інстанції обґрунтовує оскаржуване рішення, не відповідають обставинам справи і недоведеним.
       Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги встановлену судом обставину, що згідно наказу №1046к від 11.08.2015 року ПУАТ “Фідобанк” та даних трудової книжки АХ № 011017 ОСОБА_2 , останній працював у ПУАТ “Фідобанк” на посаді начальника Тернопільського відділення № 1 ПУАТ “Фідобанк” в період з 31.12.2014 року по 20.08.2015 року. 
       Отже, з моменту припинення трудових правовідносин ОСОБА_2 із банком перестали існувати будь-які підстави, встановлені ст. 52 Закону України “Про банк і банківську діяльність” та Положенням, для включення останнього до переліку пов`язаних із банком осіб, та, відповідно, для включення до вказаного переліку позивача, як асоційованої із ОСОБА_2 особи.
       Банк, в свою чергу, був зобов`язаний подати не пізніше вересня 2015 року Національному банку України актуалізований перелік пов`язаних із банком осіб, котрий, в зв`язку із припиненням трудових правовідносин ОСОБА_2 із банком, не мав містити інформації про включення ОСОБА_2 та асоційованих із ним осіб до вказаного переліку.
       Відповідно, розміщуючи власні кошти на вклад у банку позивач не являється пов`язаною з банком особою в розумінні п.п. 1- 6 ч. 1 ст. 52 Закону України “Про банки і банківську діяльність” та в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 52 цього Закону, а тому не усвідомлювала та не мала підстав усвідомлювати, що її права, як вкладника, в тому числі гарантовані Законом України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, обмежуються з підстав включення її до переліку пов`язаних із банком осіб, банком не надавалося.
       ПАТ “Фідобанк” подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначило, що згідно з положеннями ч.5 ст. 45 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.
       Частиною 2 статті 49 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” встановлено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстри акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.
       У відповідності до ч. 6 ст. 49 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів. Задоволення вимог кредиторів здійснюється у черговості, встановленій положеннями ст. 52 вищезазначеного закону.
       Згідно п. 4 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про банк і банківську діяльність” Фонд не відшкодовує кошти розміщені на вклад у Банку особою, яка є пов`язаною з Банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних.
       Начальником Тернопільського відділення № 1 Банку з 31.12.2014 року по 20.08.2015 року був ОСОБА_2 . При прийнятті на роботу начальника Тернопільського відділення № 1 банку він подав відомості про своїх прямих родичів, в тому числі і щодо ОСОБА_1 , що в подальшому були визначені пов`язаними з банком особами, відповідно до вимог статті 52 Закону України “Про банк і банківську діяльність” та Положенням про визначення пов`язаних з банком осіб, затвердженого постановою Правління НБУ № 315 від 12.05.2015 року.
       Представник відповідача Нужненко Ю.І. заявляв клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції, яке було задоволено і справу призначено до слухання в режимі відеоконференції у Північному апеляційному господарському суді, про що представника було повідомлено. Однак у судове засідання представник ОСОБА_3 не з`явився.
       У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Фльорків О.В. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.
       Представник відповідача в апеляційну інстанцію для слухання справи в режимі відеоконференції не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не подав жодного клопотання, що у відповідності до вимог ст. 372 ч.2 ЦПК України не перешкоджає суду апеляційної інстанції проводити розгляд справи у його відсутність.
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
       Справа переглядалась у апеляційній та касаційній інстанціях.
       Постановою Тернопільського апеляційного суду від 5 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 7 червня 2018 року — скасовано, провадження у справі закрито.
       Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив із того, що Фонд є державною спеціалізованою установою, юридичною особою публічного права, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір щодо формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Вказану правову позицію висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 367/253цс18. 
       Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задоволено частково. Постанову Тернопільського апеляційного суду від 5 листопада 2018 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
       Касаційний суд виходив з того, що погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що спір щодо зобов`язання Уповноваженої особи Фонду надати інформацію Фонду про те, що позивач має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Фідобанк» - є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. 
       Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уже зверталася до суду з позовними вимогами про визнання дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» щодо відмови у виплаті її гарантованих Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладом та включенні до повного переліку вкладників ПУАТ «Фідобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами, протиправними; зобов`язати уповноважену особу Фонду надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо неї як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПУАТ «Фідобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
       Проте ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року у справі № 819/51/17, яка набрала законної сили, відмовлено у відкритті провадження, оскільки суд дійшов висновку, що спір є таким, що виник на стадії ліквідації (банкрутства) банку, тому з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 15 червня 2016 року у справі № 826/20410/14, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Велика Палата Верховного Суду відступила від указаного правового висновку, що зазначено в постановах від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16 та від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16. 
       З урахуванням зазначеного Верховний Суд, не відступаючи від правових висновків, викладених у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 813/6392/15, від 13 червня 2018 року у справі № 820/12122/15 та від 20 червня 2018 року у справі № 813/5250/15, з метою забезпечити позивачу право на судовий захист та справедливий судовий розгляд вважає за необхідне передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції за правилами цивільного судочинства з метою забезпечення заявнику право на доступ до суду.
       Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
       Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 31 грудня 2014 року по 20 серпня 2015 року працював на посаді начальника Тернопільського відділення № 1 ПУАТ «Фідобанк» (копія трудової книжки серії АХ № 011017).
       При прийнятті на роботу ОСОБА_2 подав відомості про своїх прямих родичів, в тому числі і щодо позивачки ОСОБА_1 , які в подальшому були визнані пов`язаними з банком особами.
       Рішенням правління ПУАТ «Фідобанк» № 46.2 від 26 травня 2015 року затверджено Перелік пов`язаних осіб із ПУАТ «Фідобанк» станом на 01 травня 2015 року, яким        визнано: ОСОБА_2 (за кодом типу пов`язаної особи - «523»), а також ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (за кодом типу пов`язаної особи - «527», додаток №1).
       Рішенням Правління Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.
       Відповідно до Наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 травня 2016 року № 184 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку розпочато процедуру виведення ПУАТ «Фідобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 20 травня 2016 року по 19 червня 2016 року; призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПУАТ «Фідобанк» ОСОБА_18 .В. строком на один місяць з 20 травня 2016 року по 19 червня 2016 року.
       Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від         09 червня 2016 року № 959 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПУАТ «Фідобанк»» продовжено строк тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку ПУАТ «Фідобанк» з 20 червня 2016 року по 19 липня 2016 року, а також продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПУАТ «Фідобанк» ОСОБА_19 з 20 червня 2016 року по 19 липня 2016 року.
       Відповідно до Рішення Правління Національного банку України від 18 липня 2016 року № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПУАТ «Фідобанк».
       Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19 липня 2016 року № 1265 та наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19 липня 2016 року № 291 «Про початок процедури ліквідації ПУАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації ПУАТ «Фідобанк» з 20 липня 2016 року по 19 липня 2018 року; призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПУАТ «Фідобанк» ОСОБА_19 строком на два роки з 20 липня 2016 року по 19 липня 2018 року.
       09 грудня 2015 року між позивачем та ПУАТ «Фідобанк» в особі Тернопільського відділення № 1 ПАТ «Фідобанк», укладено договори банківського вкладу, шляхом підписання сторонами заяв на розміщення банківського депозиту, за умовами яких вона розмістила у банку депозити на умовах вказаних договорів:
        заява від 09 грудня 2015 року про розміщення банківського депозиту №337548-980/2015, №337552-980/2015, №337554-980/2015, № 337562-980/2015, №377479-980/2015, сума коштів внесених позивачем на відкриті банком рахунки становили по 2'000 грн., за кожною заявою, з визначеною процентною ставкою - 23 % річних, строком розміщення до 09 червня 2016 року з можливістю автоматичного поновлення строку залучення, а відповідно до заяв від 09 грудня 2015 року про розміщення банківського депозиту №337580-980/2015, №337586-980/2015, №337576-980/2015, №337569-980/2015, № 377567-980/2015, сума внесених позивачем депозитів становили по 5'010 грн., за кожною завою, зі строком розміщення до 09 червня 2016 року з можливістю автоматичного поновлення строку залучення та встановленою процентною ставкою - 23 % річних.
       Окрім цього, 16 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ПУАТ «Фідобанк» в особі Тернопільського відділення № 1 ПУАТ «Фідобанк», укладено, договір банківського вкладу, шляхом підписання сторонами заяви про розміщення банківського депозиту №420793-840/2016, за умовами якого позивач розмістила у банку депозит в розмірі 2'000 доларів США на строк до 16 серпня 2016 року з процентною ставкою - 10 % річних. 
       Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПУАТ «Фідобанк» Коваленко О.В. від 19 липня 2016 року №2-3-5-1/2461-ВА-ОГ ОСОБА_1 було повідомлено про те, що відповідно до частини 4 ст. 26 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” її вклад у ПУАТ «Фідобанк» не підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки є асоційованою особою ПУАТ «Фідобанк», а саме: членом сім`ї начальника Тернопільського відділення № 1 Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Стельмаха О.М.
       Відповідно до частини 1, пункту 4 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Фонд не відшкодовує кошти розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України “Про банки і банківську діяльність”, - протягом року до дня прийняття такого рішення).
       Згідно зі статтею 52 Закону України “Про банки і банківську діяльність” (в редакції, котра діяла на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей цього Закону пов`язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини. Банк зобов`язаний подавати Національному банку України інформацію про пов`язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.
       Відповідно до статті 42 Закону України “Про банки і банківську діяльність” (в редакції, котра діяла на момент виникнення спірних правовідносин), керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку.
       Частиною 1 статті 23 Закону України “Про банки і банківську діяльність” передбачено, що банк має право відкривати відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) на території України у разі його відповідності вимогам щодо відкриття відокремлених підрозділів, встановленим нормативно-правовими актами Національного банку України.
       Отже, керівники відокремлених структурних підрозділів (філій) є також керівниками банку. Вказаний вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 17 лютого 2016 року №6-1601цс15
       Згідно з пунктами 1.2., 13.3., 1.8. Положення про Тернопільське відділення № 1 Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», затвердженого Рішенням Правління ПУАТ «Фідобанк» від 11 грудня 2013 року, яке діяло станом на дату прийняття ОСОБА_10 на роботу, в період його роботи, та станом на дату прийняття оскаржуваного рішення Правління ПУАТ «Фідобанк», відділення є відокремленим підрозділом ПУАТ «Фідобанк», не має статусу юридичної особи, безпосередньо підпорядковується правлінню Банку та здійснює свою діяльність від імені ПУАТ «Фідобанк» в межах наданих ним повноважень. Відділення створене у відповідності до вимог чинного законодавства України, зокрема, нормативно-правових актів Національного банку України, а також Статуту Банку, згідно з рішенням Правління Банку від 25 вересня 2013 року (протокол № 65).
       Пунктами 1, 3 розділу ІІ глави 1 Положення про визначення пов`язаних із банком осіб, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року №315 передбачено, що банк визначає перелік пов`язаних із банком осіб, який затверджується правлінням банку, відповідно до вимог статті 52 Закону України “Про банки і банківську діяльність” та з урахуванням цього Положення. Банк зобов`язаний щомісячно (до 10 числа після звітного періоду) надавати Національному банку актуалізований перелік пов`язаних із банком осіб за формою, визначеною нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації статистичної звітності, що подається до Національного банку.
       За класифікацією, визначеною у Додатку до вищевказаної Постанови Правління Національного банку України № 315 від 12 травня 2015 року, код типу 523 розшифровується як «керівник банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівник та члени комітету банку», а код типу 527 розшифровується як «асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 частини першої статті 52 Закону України “Про банки і банківську діяльність”.
       Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України “Про банки і банківську діяльність” асоційована особа - чоловік або дружина, прямі родичі цієї особи (батько, мати, діти, рідні брати та сестри, дід, баба, онуки), прямі родичі чоловіка або дружини цієї особи, чоловік або дружина прямого родича.
       Факт родинних відносин ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , жодною із сторін справи не оспорюється, а тому доведення не потребує. 
       Відсутність порушень вимог закону при внесенні ОСОБА_10 до списку осіб пов`язаних з банком, а апелянта до списку асоційованих осіб уже встановлена таким, що набрало законної сили рішенням суду від 12 лютого 2018 року. 
       Не заслуговують на увагу посилання апелянта про те, що відмовляючи їй у виплаті коштів, гарантованих Фондом, відповідач неправомірно керувався пунктом 4 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, оскільки трудові відносити ПУАТ «Фідобанк» та ОСОБА_10 були розірвані 20 серпня 2015 року. До цього моменту, останній був пов`язаною з банком особою, а апелянт - асоційованою особою. Рішенням Правління Національного Банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» прийнято 20 травня 2016 року. Отже протягом року до дня прийняття цього рішення (до 20 серпня 2015 року), ОСОБА_1 була асоційованою собою, а тому у неї відсутнє право на відшкодування коштів, розміщених на вклад банку в порядку, визначеному Законом України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”.
        ОСОБА_1 помилково вважає датою, з якої слід розпочинати обчислювати річний строк, про який іде мова у пункті 4 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” з 20 травня 2016 року, адже, як уже зазначено вище, позивач була асоційованою особою до 20 серпня 2015 року, до того моменту, доки ОСОБА_10 був пов`язаною з банком особою.
       Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з порушенням норм закону включено до переліку пов`язаних з банком осіб, не заслуговують на увагу, оскільки вище вказані дії вчинено на виконання вимог Закону України “Про банки і банківську діяльність” та постанови Правління Національного банку України № 315 від 12 травня 2015 року “Про затвердження переліку пов`язаних з банком осіб”.
       Таким чином, в порушення вказаної норми права, апелянт не надала доказів, а отже і не довела, факту порушення її прав як споживача фінансових послуг.
       Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
       Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
       Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
       
       Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384,389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
       
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 червня 2018 року - залишити без зміни.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 06 березня 2020 року.

Головуюча                                                                        Т.С. Парандюк

Судді:                                                                         С.І. Дикун

                                                                                М.В. Хома