ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 червня 2020 року           справа №360/2/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В. Компанієць І.Д., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 360/2/20 (головуючий суддя І інстанції – Борзаниця С.В., складене у повному обсязі 17 лютого 2020 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                        ВСТАНОВИВ:

02 січня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду подана позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про зобов`язання відповідача зняти з обліку фізичних осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність позивача  (а.с. 1-3).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 82-86).
Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що сума сплаченого за позивача ЄСВ (у т.ч. сплаченого під час перебування  у трудових правовідносинах) перевищує суму ЄСВ нараховану податковим органом, при цьому, зазначив, що відповідач продовжує нараховувати ЄСВ незаконно.
Зазначив, що звернувся до податкового органу ще у серпні 2019 року у телефонній розмові, вважає це достатнім способом звернення.
Зазначив, що норми ПК України не містять такої підстави для зняття з обліку само зайнятої особи, як заміна організаційно-правової форми (а.с. 80-84).
Позивач та представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1  зареєстрований як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю( адвокатською діяльністю) (організаційно-правова форма – адвокатське бюро) (а.с.11-12).
Згідно інформаційних систем ДПС України ОСОБА_1 з 23 квітня 2013 року перебуває на податковому обліку в Старобільській ДПІ Старобільського управління ГУ ДПС у Луганській області (м.Кадіївка), як платник податків за основним місцем обліку. Як платник єдиного соціального внеску позивач перебуває на обліку в Старобільській ДПІ з 25 квітня 2013 року (а. с.26-35).
Згідно Довідки від 29 травня 2019 року № 3002-5000134016/37734  про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 (а.с. 40).
Листом від 20 грудня 2019 року № АДВ-1524/12-32-55-10 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача від 26 листопада 2019 року щодо зняття його з обліку як платника єдиного соціального внеску, посилаючись на наявність заборгованості та необхідності зміни відомостей у Єдиному реєстрі адвокатів України (а.с.7-9).
Спірним питання даної справи є правомірність відмови у знятті з обліку позивача як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством чітко визначена процедура обліку самозайнятих осіб у разі зміни їх облікових даних (частина 1 статті 5 Закону № 2464, пункт 65.9. статті 69 ПК України, розділ V Порядку №1162), посилання позивача на наявність колізії стосовно процедури зняття самозайнятої особи з реєстрації в Державному реєстрі у зв`язку із зміною організаційно-правової форми адвокатської діяльності, вважає незмістовним.
Крім того, судом першої інстанції  не встановлено факту подвійного оподаткування, матеріалами справи підтверджується, що сплачений внесок за позивача після його працевлаштування до адвокатського бюро був врахований податковим органом та зменшений на відповідну суму.
Позивач в порушення частини 1 статті 5 Закону № 2464, пункту 65.9. статті 69 ПК України у встановлені строки не звернувся із відповідною заявою до контролюючого органу за місцем свого обліку, стосовно нього не проводилися передбачені законодавством перевірки, не звірювалися розрахунки та не проводився остаточний розрахунок, не були проведені визначені законами процедури, які передують зняттю з обліку самозайнятих фізичних осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 року адвокатська діяльність може здійснюватися:
- фізичною особою індивідуально( ст.14); 
- у формі адвокатського бюро (адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту) ( ст..15); 
- у формі адвокатського об`єднання (адвокатське об`єднання є юридичною особою, створеною шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту)( ст.16). 
Державна реєстрація адвокатського бюро або адвокатського об`єднання  здійснюється у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.
Право на зайняття адвокатською діяльністю підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідченням адвоката України, які видаються Радою адвокатів регіону.
Відповідно до ст.. 17 Закону України № 5076-VI Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України. До Єдиного реєстру адвокатів України вносяться такі відомості:
1) прізвище, ім`я та по батькові адвоката;
2) номер і дата видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, номер і дата прийняття рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (номер і дата прийняття рішення про включення адвоката іноземної держави до Єдиного реєстру адвокатів України);
3) найменування і місцезнаходження організаційної форми адвокатської діяльності, номери засобів зв`язку;
4) адреса робочого місця адвоката, номери засобів зв`язку;
5) інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю;
6) інші відомості, передбачені цим Законом.
Адресою робочого місця адвоката є місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності або адреса фактичного місця здійснення адвокатської діяльності, якщо вона є відмінною від місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності. У разі наявності декількох адрес робочих місць адвоката до Єдиного реєстру адвокатів України вноситься лише одна адреса робочого місця адвоката.
Адвокат протягом трьох днів з дня зміни відомостей про себе, що внесені або підлягають внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, письмово повідомляє про такі зміни раду адвокатів регіону за адресою свого робочого місця, крім випадків, якщо ці зміни вносяться на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.
Відомості, що підлягають внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, включаються до нього не пізніше дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону відповідної інформації, крім випадків, установлених цим Законом.
Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України затверджується Радою адвокатів України.
Згідно з п.п. 65.2. та п.п.65 3 ст. 65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів. Для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання.
Відповідно п. 65.10.4 ПК УКраїни реєстрація припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи у відповідному уповноваженому органі здійснюється  з дати реєстрації. 
Підпунктом 2 п. 11.22 розділу XI Порядку № 1588 передбачено, що фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення такої діяльності, за наявності:
-документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо);
-поданих до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви про ліквідацію або реорганізацію платника податків за формою № 8-ОПП (далі — заява за формою № 8-ОПП), довідки за формою № 4-ОПП та інших документів, що видаються контролюючими органами платнику податків і підлягають поверненню до контролюючого органу.
Таким чином, фізичну особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвоката), може бути знято з обліку на підставі поданої до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви за формою № 8-ОПП за умови внесення до Єдиного реєстру адвокатів України записів про:зміну організаційної форми адвокатської діяльності;зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю.
У разі зміни організаційної форми адвокатської діяльності на момент подання заяви за формою № 8-ОПП має бути здійснено державну реєстрацію адвокатського бюро або стосовно адвоката від адвокатського бюро має надійти повідомлення про прийняття працівника на роботу.
Внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення незалежної професійної діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження такої діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобо в`язань та застосування санкцій за їх невиконання  .
Пунктом 178.4 ст. 178 Податкового кодексу встановлено, що фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до розділу IV цього Кодексу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.
Якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа — підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. У разі проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи — підприємця адвокат продовжує перебувати на обліку як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність. 
Підтвердженням припинення незалежної професійної діяльності є відомості (витяг) відповідного реєстру, до якого вноситься інформація про державну реєстрацію такої діяльності, щодо припинення, або зупинення, або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу .
Внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі реєстрації припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи у відповідному уповноваженому органі - з дати реєстрації.
Матеріалами справи встановлено, що позивач перебуває на податковому обліку з 24.04.2013 року в Старобільській ДПІ Старобільського управління ГУ ДПС у Луганській області (м. Кадіївка) як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю з основним видом діяльності 69.10 «Діяльність у сфері права» та є  платником податків за основним місцем обліку.
Як платник єдиного соціального внеску позивач перебуває на обліку в Старобільській ДПІ з 25 квітня 2013 року.
Згідно Довідки від 29 травня 2019 року № 3002-5000134016/37734 позивач зареєстрований за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.40)
Однак з 05.08.2019 року він фактично здійснює адвокатську діяльність у організаційно - правовій формі адвокатське бюро “Дмитра Щеглова” (як засновник і найманий працівник) з місцем знаходження м. Харків , холодно гірський район, вул. Полтавський шлях б.56 , офіс 58, що підтверджується самим позивачем та сплаченими за період з серпня 2019 року податками і зборами (а.с. 11-12, 40).
Відповідно до виписки з  Єдиного реєстру Адвокатів України ОСОБА_1  має дві форми адвокатської діяльності Індивідуальна адвокатська діяльність  та Адвокатське бюро « Дмитра Щеглова»( а.с.15)
Відтак, з травня 2019 року позивач змінив облікові дані стосовно місця своєї адвокатської діяльності, а з серпня 2019 року змінив облікові дані стосовно організаційно-правової форми своєї адвокатської діяльності.
Приписами пункту 65.9. статті 65 ПК України встановлено, що самозайняті особи зобов`язані подавати до контролюючих органів за місцем свого обліку відомості про зміну облікових даних протягом місяця з дня виникнення таких змін.
Таким чином, змінивши своє місце фактичного проживання на м. Київ з 29 травня 2019 року, та з дати державної реєстрації адвокатського бюро «Дмитра Щеглова» - 05 серпня 2019 року, в силу приписів пункту 65.9. статті 69 ПК України позивач був зобов`язаний подати до контролюючого органу за місцем свого обліку - Старобільської ДПІ Старобільського управління ГУ ДПС у Луганській області відомості про зміну облікових даних протягом місяця з дня виникнення таких змін, тобто до 05 вересня 2019 року.
Отже позивач ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа — підприємець маючи  намір припинити діяльність як самозайнята особа (і як фізична особа — підприємець, і як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність), зобов`язаний  таке припинення проводити у два етапи:
-здійснити державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця відповідно до вимог Закону про держреєстрацію;
- здійснити державну реєстрацію припинення незалежної професійної діяльності чи зміну організаційної форми адвокатської діяльності.
Однак позивачем не надано таких відомостей   до контролюючого органу за місцем свого обліку для прийняття рішення про зняття з обліку.
Із заявою про зняття з обліку позивач звернувся лише 26 листопада 2019 року, що підтверджується відповідними матеріалами справи.
Посилання позивача, що він звертався до податкового органу у серпні 2019 року  у телефонній розмові, суд апеляційної інстанції не бере як доказ належного звернення, оскільки діючими нормами законодавства не передбаченого телефонного звернення із заявою про зняття з обліку, або зміни своїх даних.
При цьому, суд апеляційної інстанції не вважає за необхідне витребовувати вказану інформацію у зв`язку з вищевказаними висновками. 
Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.
Отже, в силу приписів частини 1 статті 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі   – Закон № 2464) зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється податковими органами за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку.
Як зазначає апелянт між позивачем та відповідачем є спір стосовно наявності/відсутності заборгованості зі сплати єдиного внеску, з яким він не погоджується,   суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 1 Закону № 2464 визначено, що у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:
- єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;
- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;
- податкові органи - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його територіальні органи;
- недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом;
- страхові кошти - кошти, які формуються за рахунок сплати єдиного внеску та надходжень від фінансових санкцій (штрафів та пені), що застосовуються відповідно до закону;
- страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок;
- основне місце роботи - місце роботи, де працівник працює на підставі укладеного трудового договору, де знаходиться (оформлена) його трудова книжка, до якої вноситься відповідний запис про роботу.
Стаття 2 Закону № 2462 передбачає, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно частини 2 вказаної статті виключно цим Законом визначаються:принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску;порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Пунктом 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 передбачено, що платниками єдиного внеску є: особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Абзацом 1 частини першої статті 5 Закону № 2464 визначено, що облік осіб, зазначених у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Таким порядком є Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України 24 листопада 2014 року № 1162 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03 грудня 2014 року за  № 1553/26330 (далі - Порядок № 1162)
Згідно з пунктом 1 розділу V Порядку №1162 у разі прийняття особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, рішення про припинення такої діяльності, платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зобов`язаний у десятиденний строк з дня прийняття рішення подати до контролюючого органу заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ згідно з додатком 5 до Порядку №1162 та копію розпорядчого документа про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи.
Після проведення остаточного розрахунку платником єдиного внеску контролюючий орган знімає його з обліку та вносить відповідні записи до реєстру страхувальників із зазначенням дати та підстави зняття з обліку. Датою зняття з обліку зазначених осіб є дата внесення запису до реєстру страхувальників.
Частиною 1 статті 5 Закону № 2464, серед іншого, передбачено, що зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", здійснюється податковими органами за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку.
Відтак, в силу вищевказаних приписів Закону № 2464 за наявних спірних правовідносин необхідно провести процедуру звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, лише після чого можливе остаточне вирішення питання зняття позивача з обліку платників єдиного внеску зі Старобільської ДПІ Старобільського управління ГУ ДПС у Луганській області.
Матеріалами справи встановлено, що позивач в порушення частини 1 статті 5 Закону № 2464, пункту 65.9. статті 69 ПК України у встановлені строки не звернувся із відповідною заявою до контролюючого органу за місцем свого обліку, стосовно нього не проводилися передбачені законодавством перевірки, не звірювалися розрахунки та не проводився остаточний розрахунок, як наслідок, не були проведені визначені законами процедури, які передують зняттю з обліку самозайнятих фізичних осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, щодо порушення позивачем процедури зняття його з обліку як само зайняту особу , тому це є передчасним зверненням до суду із даним позовом (без належного вирішення питання про наявність заборгованості з ЄСВ).
При цьому в рамках даної справи суд не наділений повноваженнями на надання оцінки правомірності нарахування позивачу ЄСВ в період зайняття адвокатською діяльністю як самозайнята особа (у т.ч. при працевлаштуванні) та в адвокатському бюро, оскільки позивачем обрано спосіб захисту – «зобов`язання відповідача зняти позивача з обліку у податковому  органі» вимог щодо зарахування ЄСВ, або інших, що його стосується до суду не заявлено.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволені позовних вимог, з огляду на вищевказані висновки суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відтак, доводи позивача викладені в апеляційній скарзі спростовуються вищевказаними висновками суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
                                                   
                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 360/2/20  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення, та продовжується на строк  дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).
Повне судове рішення складено 24 червня 2020 року.

        Судді                                                                                        Т.Г.Арабей 
                                                                                                              І.В. Геращенко
                                                                                                      І.Д. Компанієць