ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	 	

       
Провадження № 33/821/144/20 Справа №703/4028/19  Категорія: ч.4 ст. 172-11 КУпАП	Головуючий по І інстанції  Опалинська О.П. Головуючий в апеляційній інстанції Ятченко М.О. 	

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 р. м. Черкаси

      Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О. з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника – адвоката Кочеткова Г.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 листопада 2019 року, якою

                           ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старший солдат
                           в/ч НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: 
АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

       визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить  2 465 грн.,

встановив:

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.11.2019 ОСОБА_1 визнаний винним за ч.4 ст. 172-11 КУпАП, а саме у тому, що він 24.09.2019 без поважних причин не вийшов на військову службу та в період часу з 08год. 00хв. 24 вересня 2019 року по 08 год. 00 хв. 30 вересня 2019 року знаходився за адресою свого проживання та проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.11.2019, як пропущений з поважних причин, скасувати її, а справу направити на новий розгляд. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.11.2019 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім того, 04.11.2019 постановою цього ж суду його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, також з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 грн.. 
Таким чином, вказує апелянт, за одне і теж правопорушення його було двічі притягнуто до відповідальності та винесено два різних стягнення, які дублюють один одного. Вважає, що при прийнятті рішення суд повинен був провадження об`єднати. Застосовуючи при цьому більш суворе стягнення, яке повинно було поглинути менш суворе і таке стягнення мало б бути одне.
Вказує, що не об`єднання справ в одне провадження відносно однієї і тієї ж особи, по одному тому ж факту, та й ще і прийняття окремих рішень порушують його права, а подвійний штраф для його є надмірним і суворим тягарем. 
Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З матеріалів провадження не вбачається, щоб ОСОБА_1 направлялась копія постанови. Враховуючи, що постанову місцевого суду ОСОБА_1 нещодавно отримав, що підтверджується довідкою про отримання поштового відправлення від 17.02.2020, вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.
По суті апеляційної скарги вважаю наступне.
Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Крім того,  статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.
Відповідно до  ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, за обставин наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. 
       При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи. 
Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП, що підтверджується:
- даними протоколу про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП серії КИЧк №107 від 01.10.2019 (а.с.1-3);
- даними заяви ОСОБА_1 (а.с.4); 
- даними доповідей ТВО командира військової частини НОМЕР_1 щодо факту відсутності на пункті постійної дислокації військової частини та прибуття 30.09.2019 до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 (а.с.5-6);
- даними відношення командира вч НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 начальнику Черкаського ЗВ ВСП Центрального управління Військової служби правопорядку щодо відсутності на службі старшого солдата ОСОБА_1 (а.с.7).
Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП судом першої інстанції встановлені цілком вірно.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП повністю доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, та які узгоджуються між собою та у своєму взаємозв`язку і у своїй сукупності повністю доводять вину ОСОБА_1 .. 
Доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі про те, що постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.11.2019 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім того, 04.11.2019 постановою цього ж суду його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, також з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 грн. та, що таким чином, за одне і теж правопорушення його було двічі притягнуто до відповідальності та винесено два різних стягнення, які дублюють один одного, то дані доводи не беру до уваги та вважаю необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за два різні адміністративні правопорушення, а саме: за самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, яке полягало у неприбутті до військової частини (місця служби) вчинене в умовах особливого періоду солдатом служби за контрактом та за недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.
Тобто, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності не за одне і теж правопорушення.
Таким чином, з урахуванням наведеного приходжу до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.
Будь-які інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б об`єктивно могли спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення та його винуватість, суду не надано. 
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП.
З огляду на вище викладене, а також на те, що під час апеляційного перегляду не виявлено істотних порушень закону ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції вважаю, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги по суті та скасування постанови судді.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.245, 251, 252, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 листопада 2019 року. 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення, а постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 листопада 2019 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 172-11 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Ятченко