УХВАЛА
20 травня 2020 року 
Київ
справа №640/15378/19
адміністративне провадження №К/9901/12712/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської  О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Шевцової Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28  листопада 2019 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року в справі №640/15378/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі - ГУ НП у місті Києві), у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:
- визнати протиправним і скасувати наказ від 16 липня 2019 року № 706 о/с «Щодо особового складу»;
- поновити на посаді начальника відділу (у складі управління карного розшуку) кримінальної поліції ГУ НП у місті Києві;
- зобов`язати ГУ НП у місті Києві перевести на посаду начальника оперативно- розшукового відділу управління карного розшуку ГУ НП у місті Києві;
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу  та допомогу, яка підлягає виплаті при звільнені за скороченням.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним і скасовано наказ ГУ НП у місті Києві від 16 липня 2019 року № 706 о/с «Щодо особового складу» про звільнення відповідно до пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 , начальника відділу (у складі управління карного розшуку) кримінальної поліції;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу (у складі управління карного розшуку) кримінальної поліції ГУ НП у місті Києві з 17 липня 2019  року;
- стягнуто з ГУ НП у місті Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 29696,05 грн із вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020  року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28  листопада 2019 року змінено, замінивши в абзаці четвертому його резолютивної частини слова та цифри « 29696,05 грн» словами та цифрами « 74038,05 грн»; в іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року залишено без змін.
07 травня 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу ГУ НП у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28  листопада 2019 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року в справі №640/15378/19.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправним і скасування наказу про звільнення; поновлення на посаді; зобов`язання перевести на посаду; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу  та допомоги, яка підлягає виплаті при звільненні за скороченням.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що полковник поліції ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника відділу (у складі управління карного розшуку) кримінальної поліції  ГУ НП у місті Києві.

Наведені обставини свідчать, що спірні правовідносини у цій справі склалися з приводу проходження позивачем публічної служби.

Водночас позивач не є особою, яка займає відповідальне або особливо відповідальне становище, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції».
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а судом не встановлено виключень щодо посади позивача у цій справі в аспекті пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України в поєднанні зі статтею 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 169, 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року в справі №640/15378/19.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                                     Н.В. Шевцова