Постанова
Іменем України                          
 
10 червня 2020 року                                      
м. Київ                                                               
 
справа № 307/3402/16-ц
провадження № 61-48182св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого -Луспеника Д. Д., 
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
треті особи:приватний нотаріус Рахівського районного нотаріального округу Небога Марина Павлівна, Грушівська сільська рада Тячівського району Закарпатської області, 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2017 року у складі судді Бобрушка В. І. та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Кожух О. А., Джуги С. Д., Собослоя Г. Г., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Рахівського районного нотаріального округу Небога М. П., Грушівська сільська рада Тячівського району Закарпатської області, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Грушівської сільської ради Закарпатської області від 05 лютого 1993 року № 2 їй виділено земельну ділянку площею 0,07 га для будівництва житлового будинку по    АДРЕСА_1 .
Рішенням Грушівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 21 листопада 2013 року внесено зміни до зазначеного вище рішення і викладено його у новій редакції: надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки, розташованої у     АДРЕСА_1 , площею 0,1480 га, в урочищі «Потік», щодо передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку.
Проте на зазначену земельну ділянку було незаконно видано державний акт на право власності ОСОБА_5 , який продав спірну земельну ділянку ОСОБА_2 .
Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2011 року у кримінальній справі № 1-303/11 звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 364, частиною першою статті 366 КК України внаслідок акта амністії, а кримінальну справу закрито. ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що працюючи Грушівським сільським головою, діючи умисно, в інтересах ОСОБА_5 виготовив завідомо неправдивий офіційний документ - рішення 15-ї сесії п`ятого скликання Грушівської сільської ради  від 29 березня 2008 року № 29 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», яким ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_2 , передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,2813 га, для ведення особистого селянського господарства в с. Грушево, урочище «Потік», на підставі якого останній отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 1,2813 га, серії ЯЕ № 462074 від 08 грудня 2008 року, кадастровий номер земельної ділянки 2124482001:03:007:0007.
Позивач зазначала, що рішенням Тячівського районного судуЗакарпатської областівід 14 грудня 2011 року у справі № 2-1794/11, яке набрало законної сили, було задоволено позов прокурора Тячівського району Закарпатської області. Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку від 08 грудня 2008 року, серія ЯЕ №  462074, виданий на підставі рішення 15-ї сесії п`ятого скликання Грушівської сільської ради від 29 березня 2008 року № 29, згідно з яким ОСОБА_5 був власником земельної ділянки площею 1,2812 га в с. Грушево, урочище «Потік», б/н, Тячівського району, кадастровий номер 2124482001:03:007:0007.
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2012 року задоволено позов ОСОБА_7 . Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 08 грудня 2008 року, серія ЯЕ  № 462074, та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20 жовтня 2010 року.
Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2012 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 жовтня 2010 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 22 лютого 2013 року.
Таким чином, указаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, визнано недійсними:
державний акт на право власності на земельну ділянку від 08 грудня 2008 року, серія ЯЕ № 462074, виданий ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 1,2812 га, в с. Грушево, урочище «Потік», б/н, Тячівського району, кадастровий номер 2124482001:03:007:0007
договір купівлі-продажу від 20 жовтня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Стойка Н. М., зареєстрований у реєстрі за № 3004, згідно з яким ОСОБА_5 продав ОСОБА_2 таку земельну ділянку.
Незважаючи на наведене вище, позивачеві ОСОБА_1 було відмовлено державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Тячівському районі (рішення № РВ-2100110072016) у внесенні відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, у зв`язку з накладенням на земельну ділянку за кадастровим номером: 2124482001:03:007:0007, тобто на ту саму, ділянку державний акт та договір купівлі-продажу на яку визнано недійсними.
Крім цього позивачу стало відомо, що незважаючи на судові рішення, які набрали законної сили, всупереч встановленому публічному порядку, ОСОБА_2 , без належних на те правових підстав, продав земельну ділянку за кадастровим номером 2124482001:03: 007 :0007, площею 1,2813 га, яка йому не належала, ОСОБА_3 , на яку в останнього згідно з номером запису про право власності № 14490758 виникло право власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 травня 2016 року, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Небогою М. П. в реєстрі за № 563.
Надалі ОСОБА_3 продав спірну земельну ділянку ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 грудня 2016 року, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Небогою М. П. в реєстрі за № 1519.
Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06 травня 2016 року та скасувати рішення приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу Небоги М. П. за номером 29585629 від 13 травня 2016 року щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на спірну земельну ділянку; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06 грудня 2016 року та скасувати рішення приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу Небога М. П. за номером 17963849 від 06 грудня 2016 року щодо реєстрації за ОСОБА_4 права власності на спірну земельну ділянку.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06 травня 2016 року, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Небогою М. П. в реєстрі за № 563, укладений між ОСОБА_2 як продавцем з однієї сторони та ОСОБА_3 , як покупцем з другої сторони, згідно з яким ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 1,2813 га., кадастровий номер 2124482001:03:007:0007, для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Грушево, ур. «Потік», б/н, Тячівського району, Закарпатської області.
Скасовано рішення приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу Небоги М. П. про державну реєстрацію прав та їх обтяження за індексним номером 29585629 від 13 травня 2016 року щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно - земельну ділянку, площею 1,2813 га, кадастровий номер 2124482001:03:007:0007, для ведення особистого селянського господарства (номер запису права власності - 14490758).
Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06 грудня 2016 року, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Небогою М. П. у реєстрі за № 1519, укладений між ОСОБА_3 як продавцем з однієї сторони та ОСОБА_4 як покупцем з другої сторони, згідно з яким ОСОБА_3 продав ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 1,2813 га, кадастровий номер 2124482001:03:007:0007, для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Грушево, ур. «Потік», б/н, Тячівського району Закарпатської області.
Скасовано рішення приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу Небоги М. П. про державну реєстрацію прав та їх обтяження за індексним номером 32861116 від 12 грудня 2016 року щодо реєстрації за ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно - земельну ділянку, площею 1,2813 га, кадастровий номер 2124482001:03:007:0007, для ведення особистого селянського господарства (номер запису права власності - 17963849).
Заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2017 року, щодо накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером 2124482001 :03: 007 :0007, площею 1,2813 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Грушово Тячівського району Закарпатської області,  скасовано.
Рішення суду першої інстанції мотивовано порушенням відповідачами права позивача на користування спірною земельною ділянкою та створення перешкод для набуття права власності на земельну ділянку, тому відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України позивач має право оспорювати правочини, укладені щодо цієї земельної ділянки. 
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2018 року апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області  від 12 грудня 2017 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спірна земельна ділянка з 1993 року знаходиться у користуванні позивача ОСОБА_1 , якій згідно з рішенням Грушівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 05 лютого 1993 року за № 2 та від 21 листопада 2013 року за № 738 надано дозвіл на право виконання будівельних робіт на будівництво житлового будинку, розробку проекту відводу земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , площею 0,1480 га, в урочищі «Потік», для передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, і саме на цю земельну ділянку був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку від 08 грудня 2008 року серії ЯЕ № 462074 (кадастровий номер земельної ділянки 2124482001:03:007:0007), який визнано недійсним рішенням суду.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У грудні 2018 року  ОСОБА_4 , ОСОБА_3 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати ухвалені судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою судді Верховного Суду від 11 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та зупинено виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2017 року до закінчення касаційного провадження. 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У січні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
У квітні 2020 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.
Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду  у складі колегіїз п`яти суддів. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що ОСОБА_1 не є власником чи користувачем спірної земельної ділянки, а тому не довела наявність порушеного чи оспореного права. Обраний позивачем спосіб захисту не є належним, оскільки частина перша статті 216 ЦК України не може застосовуватися, як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Право особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача на підставі статей 215, 216 ЦК України.  
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від  ОСОБА_1 , у якому вона просила залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_4 , ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 було ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 9).
Згідно з випискою із рішення Грушівської сільської ради від 05 лютого 1993 року № 2, ОСОБА_9 було надано дозвіл на будівництво жилого будинку в АДРЕСА_1 , на земельну ділянку розміром 0,07 га (а.с. 7).
Відповідно до виписки з рішення від 21 листопада 2013 року № 738, на 25-ій сесії шостого скликання Грушівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області вирішено внести зміни до рішення Грушівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 05 лютого 1993 року № 2 та викласти його в такій редакції: «надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , площею 0,1480 га, в урочищі «Потік», для передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, затвердити ОСОБА_1 проект відведення земельної ділянки на черговій сесії Грушівської сільської ради» (т. 1, а.с. 8).
Відповідно до довідки виконкому Грушівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 10 вересня 2015 року за № 1967, змінено назву частини АДРЕСА_1 , на якій знаходиться земельна ділянка ОСОБА_1 (т. 1, а.с.10).
Згідно з постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2011 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 364, частиною першою статті 366 КК України внаслідок акта амністії, а кримінальну справу про його обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 364, частини 1 статті 366 КК України, закрито, цивільний позов прокурора Тячівського району про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку від 08 грудня 2008 року серії ЯЕ №462074 (кадастровий номер 2124482001:03:007:0007), згідно з яким ОСОБА_5 передано в приватну власність земельну ділянку площею 1,2813 га, для ведення особистого селянського господарства, в с. Грушево, урочищі «Потік», виділено на розгляд у порядку цивільного судочинства (т.1, а.с. 9-22).
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2011 року у справі № 2-1794/11, яке набрало законної сили, за позовом прокурора Тячівського району Закарпатської області до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 було визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку від 08 грудня 2008 року, серія ЯЕ №  462074, виданий на підставі рішення 15-ї сесії п`ятого скликання Грушівської сільської ради від 29 березня 2008 року № 29, згідно з яким ОСОБА_5 був власником земельної ділянки площею 1,2812 га в с. Грушево, урочище «Потік», б/н, Тячівського району, кадастровий номер 2124482001:03:007:0007.
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2012 року задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , Грушівської сільської ради Закарпатської області, визнано недійсними державний акт на землю серії ЯЕ №462074, виданий 08 грудня 2008 року, та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20 жовтня 2010 року (т. 1, а.с.26-27, 28-31).
Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2012 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 жовтня 2010 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 22 лютого 2013 року (т. 1, а.с. 28-31).
Проте, 06 травня 2016 року, за наявності рішення суду, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20 жовтня 2010 року, на підставі якого ОСОБА_2 був власником спірної земельної ділянки, останній продав ОСОБА_3 земельну ділянку, розташовану в с. Грушово, ур. «Потік», б/н Тячівського району Закарпатської області, площею 1,2813 га, кадастровий номер 2124482001:03:007:0007, згідно з договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Небогою М. П. та зареєстрованим у реєстрі за № 563 (т. 1, а.с.117-118).
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21 жовтня 2016 року № 71106854, приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу здійснено державну реєстрації прав власності за індексним номером 14490758 щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2124482001:03:007:0007, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею 1,2813 га, у с. Грушово (а.с.14).
Надалі ОСОБА_3 продав спірну земельну ділянку ОСОБА_4 , згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеним 06 грудня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Небогою М. П. та зареєстрованим в реєстрі за № 1519 (т. 1, а.с.119-120).
У зв`язку з цим здійснено державну реєстрацію прав власності за індексним номером 17963849 щодо реєстрації за ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2124482001:03:007:0007, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею 1,2813 га, у с. Грушово (т. 1, а.с.60).
Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 14 липня 2015 року звернулася до ФОП ОСОБА_10 з метою розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі рішення 25-ої сесії шостого скликання Грушівської сільської ради від 21 листопада 2013 року № 738, місце розташування земельної ділянки - с. Грушово, вул. Лісова, б/н , в межах населеного пункту Грушівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (а.с. 11).
Рішенням реєстратора Управління Держгеокадастру у Тячівському районі від 17 червня 2016 року за № РВ-2100110072016 Мамчун Н. В. було повідомлено про розгляд її заяви щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру від 07 червня 2016 року за № ЗВ-2101523232016 та про відмову у внесенні таких відомостей до Державного земельного кадастру, у зв`язку з накладкою (100 %) її земельної ділянки із земельною ділянкою за кадастровим номером 2124482001:03 :007: 0007 (а.с. 12).      
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України). 
Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Рахівського районного нотаріального округу Небога М. П., Грушівська сільська рада, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування реєстрації права власності, позивач посилалася на статті 215, 388 ЦК України.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року (частина перша статті 4 ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. 
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За статтею 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК України, майно відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача.
Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Частиною першою статті 388 ЦК України закріплено право власника на витребування майна від добросовісного набувача у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною першою статті 203 ЦК України, за якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. При встановленні наявності речово-правових відносин, до таких відносин не застосовується зобов`язальний спосіб захисту. У зобов`язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. 
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Відповідно до стаття 387 ЦК України саме власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння. 
Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування.
У зазначених правовідносинах позивач не є власником спірної земельної ділянки, а тому немає правових підстав для звернення ОСОБА_1 до суду із зазначеним позовом на підставі статті 388 ЦК України. 
Установивши, що позивач ОСОБА_1 не є власником спірної земельної ділянки, не була стороною оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 грудня 2016 року, згідно з якою ОСОБА_3 продав ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1,2813 га, кадастровий номер земельної ділянки - 2124482001:03:007:0007, для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Грушево, ур. «Потік», б/н, Тячівського району Закарпатської області, а також договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 травня 2016 року, згідно з яким ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 1,2813 га, кадастровий номер земельної ділянки 2124482001:03:007:0007, для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Грушево, ур. «Потік», б/н, Тячівського району Закарпатської області, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо задоволення позову ОСОБА_1 до добросовісного набувача на підставі статті 215, 216 ЦК України.  
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2018 року скасувати.
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Рахівського районного нотаріального округу Небога Марина Павлівна, Грушівська сільська рада, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування реєстрації права власності відмовити.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                           І. А. Воробйова 

                                                                                       Б. І. Гулько

                                                                                        Р. А. Лідовець  

                                                                                        Ю. В. Черняк