ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3500/19                                                Головуючий у І інстанції – Гаращенко В.В.
                                                                                 Суддя-доповідач – Мельничук В.П.

                               П О С Т А Н О В А
           І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

  07 травня 2020 року                                                                                            м. Київ

  Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                                   суддів:                  Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,  

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

     В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду  з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Пенсійного фонду України, в якому просив:
- визнати протиправними відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 23.05.2019 року, від 27.08.2019 року щодо призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії зі зменшення пенсійного віку на п`ять років, як особі, що працювала у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів відповідно до  ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- визнати протиправною відмову Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 30.08.2019 року щодо призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії зі зменшення пенсійного віку на п`ять років, як особі, що працювала у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів відповідно до  ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії зі зменшення пенсійного віку на п`ять років, як особі, що працювала у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів відповідно до  ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В обґрунтування заявленого позову Позивач зазначає, що в травні 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області з заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до  ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач вважає неправомірною відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності підтверджуючих доказів перебування та участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 08 по 10 липня 1986 року, адже ним надано: трудова книжка, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, наказ від 07.07.1986 року № 44 згідно якого він був відряджений в м. Чорнобиль для будівництва ж/колії Страхолісся-Яснов строком на 10 днів з 08.07.1986 року, посвідчення про відрядження від 08.07.1986 року, видане підприємством ДП «Механізована колона № 25» ВАТ «Південбудмеханізація», авансовий звіт за липень 1986 року про оплату коштів у відрядженні, довідка ВАТ «Південбудмеханізація» Механізована колона № 25 від 19.04.1999 року № 171, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , як водій  МК-25 був командирований згідно командировочного посвідчення НОМЕР_1 08, 09, 10 липня 1986 року на ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС, а зокрема на будівництво нової залізничної вітки «Страхолісся-Янів».
Також, Позивач стверджує, що надав рішення Ватутінського міського народного суду від 16.02.1993 року в справі № 2/10/1993, яке набрало законної сили, та яким встановлено факт того, що він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в районі ст. Янів Чорнобильського району Київської області 8, 9, 10 липня 1986 року. Вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області безпідставно вирішило, що всі надані документами не доводять факту його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і тому йому слід відмовити в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії згідно заяви від 28.05.2019 із зменшення пенсійного віку на п`ять років, як особі, що працювала у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянути питання про призначення позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії зі зменшення пенсійного віку на п`ять років, як особі, що працювала у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині даного рішення.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з постановленим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Зокрема, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зазначає, що первинні документи надані Позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України для призначення пільгової пенсії не містить інформації стосовно населеного пункту чи об`єкта (зони небезпеки), де Позивач здійснював роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС. Відповідно до акта за результатами документальної перевірки достовірності довідок про заробітну плату та стаж роботи, поданих для призначення (перерахунку) пенсії № 697 від 07.08.2019 року, який знаходиться у пенсійній (відмовній) справі Позивача, у міському державному архіві Ватутінської міської ради (де зберігаються архівні документи по Механізованій колоні № 25 тресту «Південбудмеханізація) будь-які документи про відрядження ОСОБА_1 для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відсутні. В книзі наказів із кадрових питань Механізованої колони № 25 тресту «Південбудмеханізація», що знаходяться на зберіганні зазначеної архівної установи, дана інформація не значиться. В книзі обліку заробітної плати ніяких поміток про відрядження в липні 1986 року не проставлено. На дамку Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області рішення Головного управління та Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України про відмову Позивачу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є законним, ознаки неправомірності в діях Головного управління та Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України відсутні, а вимоги Позивача необґрунтованими та безпідставними.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а  рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства. Також, Позивач зазначає, що йому Черкаською обласною державною адміністрацією видано посвідчення серії НОМЕР_2 від 12.03.1993 року учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. Рішенням комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, що оформлене протоколом № 330 від 21, 24.06.1999 року, підтверджено Позивачу статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. На лист Головного управління № 56886/02-02 від 20.06.2019 року до департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації з вимогою переглянути законність видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, надано відповідь листом № 02/04-01.1-01-18/1383/02/04-01.1-11-18 від 28.06.2019 року, яким залишено без реагування вищенаведений лист Відповідача. Тобто, статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Позивачу не скасовано.
Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1    ст. 311    КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 1    ст. 308      КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що Позивач засобами поштового зв`язку звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою від 06 травня 2019 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.
Листом від 23 травня 2019 року № 637/Ч-10 повідомлено, що з наданих до управління документів не міститься інформація стосовно населеного пункту чи об`єкта де здійснював роботу ОСОБА_1 по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Також, в листі зазначено, що заява від 06 травня 2019 року надіслана поштою та не відповідає встановленій формі заяви про призначення пенсії. Крім того, копії документів, доданих до заяви, не завірено належним чином, тому заяву від 06 травня 2019 року розглянуто відповідно до  Закону України «Про звернення громадян».
В подальшому, Позивач особисто звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою від 28 травня 2019 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.
Листом від 27 серпня 2019 року № 75765/03-07 повідомлено про відмову в призначенні пенсії з огляду на те, що з наданих до управління документів не міститься інформація стосовно населеного пункту чи об`єкта де здійснював роботу ОСОБА_1 по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
На звернення Позивача від 19 липня 2019 року на урядову гарячу лінію (вх. № 18955/Ч-109 від 19.07.2019 року) Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України листом від 30 серпня 2019 року № 18955/Ч-109 повідомив, що за наслідками перевірки спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області заяви Позивача та доданих до неї документів встановлено, що документи, які підтверджують участь Позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у міському державному архіві Ватутінської міської ради (де зберігаються архівні документи по Механізованій колоні № 25 тресту «Південбудмеханізація) відсутні.
Вважаючи зазначені відмови неправомірними, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позову суд першої інстанції виходив того, що Позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в районі ст. Янів Чорнобильського району Київської області 8, 9, 10 липня 1986 року, що дає йому право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років. Позивач досяг 55 річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент подачі заяви від 28.05.2019 року досяг встановленого віку для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. Суд першої інстанції дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, неправомірно відмовило Позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, надавши відповідь листом від 27.08.2019 року № 75765/03-07.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
За приписами ст. 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
При цьому, законом, який спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території, громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру є  Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року  (далі - Закон № 796-ХІІ).
Статтею 55  Закону № 796-ХІІ передбачено умови надання пенсії за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Відповідно до ч. 1 ст. 55  Закону № 796-ХІІ   особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 5 років, встановленого  статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.
Законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій є  Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV  (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до «Прикінцевих положень»  Закону № 1058-IV, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таким чином, пенсії за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення призначаються за нормами  Закону № 1058-IV, з урахуванням положень статті 55  Закону № 796-ХІІ .
У відповідності до ч. 1  ст. 26 Закону № 1058-IV   починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  затверджений  постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року № 1566/11846 (далі - Порядок  №22-1), який відповідно до  статті 60 Закону № 1058-IV   та пункту 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого  указом Президента України від 01.03.2001 року № 121/2001  є обов`язковим для виконання, у тому числі страхувальниками та застрахованими особами.
Відповідно до пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 при призначенні пенсії за віком, крім іншого, особа повинна надати документи, які засвідчують її особливий статус. Для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС особа повинна надати посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм  статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
З наведених законодавчих норм вбачається, що особа, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна надати будь-який з вищенаведених документів, а також інші документи, які дають змогу встановити період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що під час звернення Позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області для призначення пенсії ним до заяви додані наступні документи: трудова книжка; копія військового квитка; копія диплому про навчання; копія наказу по Механізованій колоні № 25 тресту «Південбудмеханізація» від 07.07.1986 року № 44, відповідно до якого Позивач 08.07.1986 року відряджався до м. Чорнобиль для будівництва залізничної дороги вітки «Страхолісся-Янів»; копія посвідчення про відрядження від 08.07.1986 року № 043538; копія авансового звіту за липень 1986 року; копія довідки від 19.04.1999 року № 171, виданої Механізованою колоною № 25 тресту «Південбудмеханізація», про відрядження для будівництва нової залізничної вітки «Страхолісся-Янів»; довідка № 54/11-04-04 від 20.04.2017 року видана Ватутінським міським архівом; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії серії  НОМЕР_2  від 12.03.1993 року; копія рішення Ватутінського міського народного суду від 16.02.1993 року.
При цьому, доводи Відповідача, що зазначені документи не дають змогу встановити місце або об`єкт де Позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, суд першої інстанції правомірно вважав необґрунтованими, оскільки згідно довідки від 19.04.1999 року № 171, виданої Механізованою колоною № 25 тресту «Південбудмеханізація», вбачається, що Позивач як водій відряджений 8, 9, 10 липня 1986 року на ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС для будівництва нової залізничної вітки «Страхолісся-Янів», з чим погоджується колегія суддів.
Крім того, наведена довідка дає змогу встановити об`єкт, де Позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та період такої участі.
Щодо доводів Відповідача про відсутність у посвідченні про відрядження № 043538 від 08.07.1986 року відомостей про прибуття на зазначений об`єкт, то вони спростовуються встановленими обставинами у рішенні Ватутінського міського народного суду від 16 лютого 1993 року у справі № 2/10/1993 (яке набрало законної сили 01.03.1993 року). Зокрема, як зазначено у вказаному рішенні свідки підтвердили, що відмічали посвідчення у тресті «Південбудмеханізація» в місті Києві, а роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС виконували на ст. Янів Чорнобильського району Київської області.
Тобто, рішенням Ватутінського міського народного суду від 16 лютого 1993 року у справі № 2/10/1993 встановлено факт, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в районі ст. Янів Чорнобильського району Київської області 8, 9, 10 липня 1986 року. 
Щодо твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, що рішення Ватутінського міського народного суду від 16 лютого 1993 року у справі № 2/10/1993  містить розбіжності у мотивувальній та резолютивній частинах щодо року участі Позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про їх безпідставність, оскільки в матеріалах пенсійної справи наявна засвідчена судом копія рішення в друкованому вигляді з виправленою опискою щодо року участі Позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме 1986 року (а.с. 116).
Як вбачається з матеріалів справи, Позивачу Черкаською обласною державною адміністрацією видано посвідчення серії  НОМЕР_2  від 12.03.1993 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. 
Рішенням комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, що оформлене протоколом № 330 від 21, 24.06.1999 року, підтверджено Позивачу статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
На лист Головного управління № 56886/02-02 від 20.06.2019 року до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації з вимогою переглянути законність видачі Позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, надано відповідь листом № 02/04-01.1-01-18/1383/02/04-01.1-11-18 від 28.06.2019 року, яким залишено без реагування вищенаведений лист Відповідача. 
Таким чином, статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Позивачу не скасовано.
Крім того, судом першої інстанції правомірно відхилено посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відсутність у міському державному архіві Ватутінської міської ради документів, які підтверджують участь Позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки відсутність в архівній установі певних документів не свідчить про відсутність факту участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Їх наявність чи відсутність не є визначальною обставиною для призначення пенсії особі, якщо з інших документів можливо встановити зазначені факти.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в районі ст. Янів Чорнобильського району Київської області 8, 9, 10 липня 1986 року, що дає йому право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років. Позивач досяг 55 річного віку 21.02.2019 року, тобто на момент подачі заяви від 28.05.2019 року досяг встановленого віку для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.
Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, неправомірно відмовило Позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, надавши відповідь листом від 27 серпня 2019 року № 75765/03-07.
Разом з цим, відповідно до ч. 2  ст. 9 КАС України  суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього  Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Приймаючи до уваги, що Позивач просить у адміністративному позові визнати протиправними відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, однак останній не вчинив дій, які передбачені  законом, чим допустив протиправну бездіяльність, тому суд першої інстанції  правильно вийшов за межі позовних вимог та визнав неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у призначенні пенсії зі зменшення пенсійного віку на п`ять років, як особі, що працювала у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів відповідно до  ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з чим погоджується колегія суддів.
Щодо позовної вимоги про визнання неправомірною відмови, яка оформлена листом від 23.05.2019 року № 637/Ч-10, то згідно з ч.    1  ст. 44 Закону № 1058-IV  заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
За приписами п. 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви разом з передбаченими цим Порядком документами.
Разом з цим, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що із заявою від 06 травня 2019 року Позивач звернувся засобами поштового зв`язку, натомість як Порядок № 22-1 і  Закон № 1058-IV  вимагають особистого звернення.
За таких обставин надані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області в листі від 23 травня 2019 року № 637/Ч-10 роз`яснення не порушують прав Позивача, оскільки не носять обов`язкового характеру та за відсутності належного звернення Позивача за призначенням пенсії і рішення Відповідача про відмову в такому призначенні, не можуть слугувати підставою для вирішення спору про призначення пенсії Позивачу, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 158/1226/16-а.
Щодо вирішення питання про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити пенсію, то суд першої інстанції правомірно зазначив, що не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало  закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. Такі дії суду виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, повинен розглянути питання про призначення пенсії за віком Позивачу із зменшенням пенсійного віку з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині даного рішення.
Щодо позовної вимоги Позивача про визнання протиправною відмови Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від  серпня 2019 року щодо призначення Позивачу пенсії зі зменшення пенсійного віку, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що повноваження щодо призначення пенсії у відповідності до вищенаведених вимог законодавства належить до повноважень територіальних органів Пенсійного фонду України. Тобто, Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України таких повноважень не має, тому зазначені вимоги до Пенсійного фонду України задоволенню не підлягають.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Положеннями   ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1    ст. 315 КАС України    за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.    
Розглянувши доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241,  242,  243,  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення,        а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року  -        без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.        

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький 

                                                                                                      О.М. Оксененко