ПОСТАНОВА
Іменем України

15 червня 2020 року 
Київ
справа №822/6316/15
адміністративне провадження №К/9901/11353/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Калашнікової О.В., Соколова В.М.,
розглянувши в попередньому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Шепетівське автотранспортне підприємство 16807" на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року (судді: Боровицький О.А., Сапальова Т.В., Матохнюк Д.Б.) у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Шепетівське автотранспортне підприємство 16807" до Хмельницької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування протоколу,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
У грудні 2015 року Приватне акціонерне товариство "Шепетівське автотранспортне підприємство 16807" (далі - позивач ПАТ 
«Шепетівське АТП 16807» звернулось до суду з позовом до Хмельницької обласної державної адміністрації (далі - відповідач), у якому просило визнати протиправним та скасувати протокол конкурсного комітету Хмельницької обласної державної адміністрації з визначення перевізника на автобусних маршрутах загального користування № 9 від 16 квітня 2015 року, в частині допуску фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до участі у конкурсі за об`єктом конкурсу №11, на маршруті Старокостянтинів - Кам`янець-Подільський, рейси №414/415 та визнання його таким, що зайняв друге місце.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що обласною конкурсною комісією щодо визначення автомобільних перевізників на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території області протиправно допущено до участі в конкурсі фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , оскільки у фізичної особи - підприємця не було 3 транспортних засоби з мінімальною кількістю місць для сидіння від 20 одиниць.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано протокол конкурсного комітету Хмельницької обласної державної адміністрації з визначення перевізника на автобусних маршрутах загального користування № 9 від 16 квітня 2015 року, в частині допуску фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до участі у конкурсі за об`єктом конкурсу №11, на маршруті Старокостянтинів - Кам`янець-Подільський, рейс №414/415; визнано протиправним та скасовано протокол конкурсного комітету Хмельницької обласної державної адміністрації з визначення перевізника на автобусних маршрутах загального користування№9 від 16 квітня 2015 року, в частині визнання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 таким, що на конкурсі за об`єктом конкурсу №11, на маршруті Старокостянтинів - Кам`янець-Подільський, рейс №414/415 зайняв друге місце.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у списку запропонованих транспортних засобів фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , відсутня необхідна кількість транспорту визначена умовами конкурсу для здійснення міжміських перевезень, а саме 2 транспортних засоби з урахуванням нормативу кількості резерву - 3 транспортних засоби, які повинні відповідати умовам конкурсу, що не узгоджується з вимогами підпункту 4 пункту 12 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загальною користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року № 1081.
Суд першої інстанції вказав, що відповідачем не було надано реальної та об`єктивної оцінки автомобілів, заявлених фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на об`єкт конкурсу, оскільки транспортний засіб ФОП, який пропонувався до використання не відповідав умовам конкурсу, а заявлений автобус (VOLKSWAGEN LT 35) не містив 20 місць для сидіння, що суперечило встановленим умовам проведення конкурсу. Відтак організатор перевезень не мав права визнавати його таким, що зайняв друге місце.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову про відмову у задоволенні позову. 
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що умовами конкурсу передбачено, що до участі у конкурсі допускаються перевізники, які мають достатню кількість транспортних засобів для виконання перевезень на маршруті-об`єкті конкурсу (не менше 2-х автобусів, що відповідають умовам конкурсу), та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів, що відповідає вимогам пункту 12.4 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загальною користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року № 1081.
При цьому, суд апеляційної інстанції вказав, що зі змісту поданої ФОП заяви на участь у конкурсі з перевезення на міжміському (приміському) маршруті загального користування в переліку транспортних засобів, які пропонувались до використання було зазначено: MERCEDES-BENS 614D (24 місця без водія); YOURI Z 66831 DH (33 місця без водія); VOLKSWAGEN LT 35 (18 місць без водія).
При дослідженні доводів позивача та висновку суду першої інстанції про те, що ФОП подав інформацію про транспортний засіб, а саме автобус (VOLKSWAGEN LT 35), який не відповідає умовам конкурсу, щодо мінімальної кількості місць для сидіння, що є підставою для недопущення до участі в конкурсі перевізника, за висновком суду апеляційної інстанції, не узгоджуються з обставинами справи та приписами Порядку №1081.
При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що протокол конкурсного комітету Хмельницької обласної державної адміністрації з визначення перевізника на автобусних маршрутах загального користування № 9 від 16 квітня 2015 року, в частині визнання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 таким, що на конкурсі за об`єктом конкурсу №11, на маршруті Старокостянтинів - Кам`янець-Подільський, рейс №414/415 зайняв друге місце відповідає вимогам Закону України "Про автомобільний транспорт" та Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загальною користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року № 1081.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги.
Позивач у касаційній скарзі вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Скаржник зазначає, що ФОП ОСОБА_1 в переліку транспортних засобів, які пропонувались до використання на автобусному маршруті зазначено MERCEDES-BENS 614D (24 місця без водія); YOURI Z 66831 DH (33 місця без водія); VOLKSWAGEN LT 35 (18 місць без водія).
Скаржник вказує, що необхідна кількість транспорту для здійснення перевезень, у даному випадку, відповідно до п.п. 4 пункту 12 Порядку № 1081 складає 2 транспортних засобів з урахуванням нормативу кількості резерву, тобто 3 транспортних засоби, які повинні відповідати умовам конкурсу. 
Натомість автобуси ФОП ОСОБА_1 не відповідали умовам конкурсу, оскільки усі заявлені 3 транспортні засоби не містили від 20 місць для сидіння. 
Тому, на переконання позивача, виявивши таку невідповідність транспортних засобів основним умовам конкурсу, відповідач зобов`язаний прийняти рішення про недопущення ФОП ОСОБА_1 до участі у конкурсі. 
Позиція інших учасників справи.
Від третьої особи надійшли заперечення на касаційну скаргу. 
ФОП ОСОБА_1 зазначає, що згідно вимог конкурсу, які викладені в газеті «Пропозиція тижня» від 07 березня 2015 року № 6, наголошено, що згідно п.12.4 Порядку № 1081 до участі у конкурсі допускається перевізники, які мають достатню кількість транспортних засобів для виконання перевезень на маршруті - об`єкті конкурсу, не менше 2-х автобусів, що відповідають умовам конкурсу, та перевезень, які повинні використовуватися відповідно до чинних договорів. Мінімальна кількість місць для сидіння 20 одиниць. 
На переконання ФОП ОСОБА_1 , ним виконані умови конкурсу та запропоновано транспортні засоби до використання у кількості не менше 2-х автобусів з мінімальної кількості для сидіння 20 місць, а саме MERCEDES-BENS 614D (24 місця без водія); YOURI Z 66831 DH (33 місця без водія).
Зазначає, що доводи позивача та висновки суду першої інстанції щодо обов`язкової наявності трьох автобусів, які мають не менше 20 місць для сидіння є необґрунтованими, оскільки за умовами конкурсу була обов`язкова наявність не менше двох таких автобусів. 
Рух касаційної скарги.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Шепетівське автотранспортне підприємство 16807" на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року.
За результатом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: (суддя-доповідач) Бевзенко В.М., (судді) Шарапа В.М., Данилевич Н.А.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року № 648/0/78/-20 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді доповідача Бевзенка В.М..
За результатом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: (суддя-доповідач) Загороднюк А.Г. (судді), Калашнікова О.В., Соколов В.М.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 12 червня 2020 року зазначену адміністративну справу призначив до розгляду.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи.
07 березня 2015 року Хмельницькою обласною державною адміністрацією оголошено конкурс з перевезення пасажирів в звичайному режимі руху на автобусних маршрутах загального користування, одним з об`єктів конкурсу №11 маршрут Старокостянтинів - Кам`янець-Подільський, рейси 414/415 встановлено умови для перевізників, які мають в наявності не менше 2-х автобусів, з мінімальною кількістю місць для сидіння від 20 місць.
16 квітня 2015 року проведено засідання обласного конкурсного комітету щодо визначення автомобільних перевізників на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території області.
На засіданні обласної конкурсної комісії щодо визначення автомобільних перевізників на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території області, прийнято протокольне рішення № 9. Порядком денним визначено: відкриття конвертів претендентів під номером 2 на участь в конкурсах на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, проведення яких оголошено в газеті "Пропозиція тижня" від 07 березня 2015 року №6; визначення переможців    конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, відповідно до оголошення опублікованого в газеті "Пропозиція тижня" від 07 березня 2015 року №6.
На засіданні обласної конкурсної комісії щодо визначення автомобільних перевізників на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території області, ухвалено: визнати переможцем конкурсу а маршруті Старокостянтинів - Кам`янець-Подільський, рейси 414/415 ПАТ "Шепетівське АТП 16807", у зв`язку з наявністю у підприємства сертифікату відповідності послуг з перевезення пасажирів ліцензійним умовам відповідно до підпункту 3 пункту 46 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року №1081.
Протоколом № 9 від 16 квітня 2015 року ФОП ОСОБА_1 допущено до участі у конкурсі за об`єктом конкурсу № 11 на маршруті Старокостянтинів-Кам`янець-Подільський рейси №414/415 та за результатами конкурсу його  визнано таким, що зайняв друге місце.
Не погоджуючись допуском ФОП ОСОБА_1 до участі у конкурсі та визнання його таким, що зайняв друге місце, позивач  звернувся до суду з даним позовом.
Релевантні джерела права й акти їх застосування.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України.
Загальні засади організації та діяльності автомобільного транспорту регулюються  Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III.
Основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту у відповідності до частини першої статті 5 Закону України «Про автомобільний транспорт»  є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Частиною першою  статті 43 Закону України "Про автомобільний транспорт"   (далі - Закон № 2344-ІІІ) передбачено, що визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.
Відповідно до частин першої та дванадцятої  статті 44 цього Закону  організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Порядок проведення конкурсів визначає Кабінет Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року №1081 затверджено Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, який визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування і є обов`язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками (далі - Порядок №1081).
Пунктом 4 Порядку № 1081 встановлено, що організатором на автобусному маршруті загального користування є виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту - на автобусному маршруті, що проходить у межах населеного пункту (міський маршрут).
Відповідно до пункту 8 Порядку № 1081 рішення про переможця конкурсу приймається конкурсним комітетом. Рішення конкурсного комітету обов`язкове для виконання організатором, крім випадків, передбачених пунктом 54 цього Порядку.
За приписами підпункту 4 пункту12 Порядку №1081 конкурсний комітет приймає рішення про недопущення до участі в конкурсі автомобільного перевізника, який: не має достатньої кількості транспортних засобів для виконання перевезень, затвердженої обов`язковими умовами конкурсу, та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів). Достатня кількість транспортних засобів визначається як кількість автобусів, необхідних для виконання перевезень, та кількість резервних транспортних засобів, яка становить 10 відсотків для міського, приміського сполучення та 20 відсотків для міжміського сполучення.
Згідно з пунктом 40 Порядку під час проведення конкурсу конкурсний комітет розглядає пропозиції перевізників-претендентів виключно за такими показниками:
- наявність достатньої кількості автобусів, які відповідають умовам конкурсу за класом та пасажиромісткістю (категорія, пасажиромісткість, наявність багажних відділень, додаткового обладнання);
- наявність, характеристика та кількість резерву автобусів для заміни рухомого складу в разі виходу техніки з ладу;
- наявність транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями;
- наявність свідоцтва відповідності автобуса параметрам комфортності (для міжміського перевезення);
- строк експлуатації автобусів (рік виготовлення, строк фактичної експлуатації);
- наявність сертифіката відповідності послуг з перевезення пасажирів автобусами ліцензійним умовам;
- наявність та характеристика виробничої бази;
- умови підтримання належного технічного та санітарного стану рухомого складу;
- умови контролю технічного стану транспортних засобів перед виїздом;
- умови виконання регламентних робіт з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів;
- досвід роботи перевізника-претендента;
- наявність та тяжкість порушень безпеки дорожнього руху, транспортного законодавства, ліцензійних умов;
- якість роботи автомобільного перевізника на даному маршруті (у разі обслуговування на умовах договору (дозволу), укладеного (наданого) на підставі попереднього конкурсу;
- інвестиційний розвиток суб`єкта господарювання та соціальний ефект від його діяльності;
- умови контролю за станом здоров`я водіїв.
Частиною 2 статті 45 Закону України "Про автомобільний транспорт" та пунктом 12 Порядку № 1081 визначено перелік підстав, за наявності яких автомобільний перевізник не допускається до участі у конкурсі, до яких належить, зокрема, така підстава, як відсутність достатньої кількості транспортних засобів для виконання перевезень, затвердженої обов`язковими умовами конкурсу, та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів). Достатня кількість транспортних засобів визначається як кількість автобусів, необхідних для виконання перевезень, та кількість резервних транспортних засобів, яка становить 10 відсотків для міського, приміського сполучення та 20 відсотків для міжміського сполучення.
Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
Позиція Верховного Суду.
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Аналіз норм чинного законодавства, що регулює спірні відносини, дає право для висновку, що невідповідність транспортних засобів основним умовам конкурсу та вимогам законодавства, є підставою для прийняття рішення про недопущення перевізника до участі у конкурсі у зв`язку з порушенням умов. 
Разом з тим, умовами конкурсу передбачено, що до участі у конкурсі допускаються перевізники, які мають достатню кількість транспортних засобів для виконання перевезень на маршруті-об`єкті конкурсу (не менше 2-х автобусів, що відповідають умовам конкурсу), та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів, що відповідає вимогам пункту 12.4 Порядку № 1081 (а.с.83).
Як свідчать матеріали справи та встановлено судами попередніх інстанцій за об`єктом конкурсу №11 на маршруті Старокостянтинів - Кам`янець-Подільський, рейси №414/415, передбачено, що мінімальна кількість місць для сидіння - від 20 місць (а.с.83).
Як вбачається зі змісту поданої ФОП ОСОБА_1 заяви на участь у конкурсі з перевезення на міжміському (приміському) маршруті загального користування в переліку транспортних засобів, які пропонувались до використання, було зазначено: MERCEDES-BENS 614D (24 місця без водія); YOURI Z 66831 DH (33 місця без водія); VOLKSWAGEN LT 35 (18 місць без водія).
Таким чином, наведене свідчить про дотримання ФОП ОСОБА_1 умов конкурсу та правомірністю організатором допуску його до участі за об`єктом АДРЕСА_1 рейси №414/415.
Отже, доводи скаржника щодо невідповідності автобусів ФОП ОСОБА_1 умовам конкурсу, з посиланням на те, що усі заявлені 3 транспортні засоби не містили від 20 місць для сидіння, спростовуються матеріалами справи, якими підтверджується, що за умовами конкурсу встановлено наявність у перевізника не менше 2-х автобусів, з мінімальною кількістю місць для сидіння від 20 одиниць, що підтверджується переліком транспортних засобів до анкети претендента, які пропонувались до використання на автобусному маршруті (а.с 61). 
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Аргументи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в позовний заяві, які належним чином перевірені судом апеляційної інстанції та зводяться до їх переоцінки.
Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Крім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"  (Віііг     Тоща V. Зраіп) серія А. 303-А; пункт 29).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову.
Викладені в касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновків суду апеляційної інстанцій не підтвердилися під час розгляду касаційної скарги у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.
Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Згідно з пунктом 1 частини першої  статті 349 КАС України  суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
За змістом частини першої  статті 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, зважаючи на приписи  статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року - без змін.
Судові витрати
З огляду результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Шепетівське автотранспортне підприємство 16807" залишити без задоволення.
Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                   А.Г. Загороднюк

Судді                                                                      О.В. Калашнікова

                                                                                          В.М. Соколов