УХВАЛА

04 березня 2020 року 

Київ

справа №755/10007/19

адміністративне провадження №К/9901/4541/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 

перевіривши касаційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня                2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року у справі №755/10007/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, у якому просив:
- визнати незаконними дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві при виконанні постанови Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2012 року по справі №К/9991/23664/11 у виконавчих провадженнях №41356745, №41356846;
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 03 червня 2019 року про закінчення виконавчого провадження №41356846;
- стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь позивача моральну шкоди у розмірі 10000,00 грн, завданих йому зволіканням примусового виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2012 року по справі №К/9991/23664/11;
- стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь позивача матеріальні збитки у розмірі 148734,19 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року позов задоволено частково.
Визнано незаконними дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, пов`язані з винесенням у виконавчому провадженні №41356846 постанови від 03 червня 2019 про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-а-1636/09 від                       06 листопада 2013 року;
Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Амборського А.В. від 03 червня            2019 року про закінчення виконавчого провадження №41356846 з виконання виконавчого листа №2-а-1636/09 від 06 листопада 2013 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На зазначене рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди і в цій же частині ухвалено нове судове рішення.
Стягнуто з Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 . 10000, 00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року залишено без змін.
Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідачем подано касаційну скаргу.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Стаття 287 КАС України визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. 
З матеріалів касаційної скарги слідує, що предметом спору у даній справі є визнання протиправними дій державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.
За такого правового врегулювання оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Аналіз ухвалених у цій справі судових рішень та встановлених обставин справи і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики в такій категорії адміністративних справ.
Крім цього, колегія суддів вважає посилання скаржника в касаційній скарзі на висновок викладений в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №822/1468/17 безпідставними, оскільки правовідносини у цій справі не є подібними до правовідносин у справі №822/1468/17.
Правильне застосування судами норм права в межах цієї справи є очевидними не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. В даному випадку, доводи касаційної скарги жодним чином не вказують та не наводять таких обставин, оцінка та аналіз яким був наданий судом апеляційної інстанції під час перегляду судового рішення суду першої інстанції.     
З огляду на викладене, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України, 

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року у справі №755/10007/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов
Л.О. Єресько 
 А.Г. Загороднюк ,
Судді Верховного Суду