Постанова
Іменем України
 
17 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 509/5009/17
провадження № 61-17416св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року у складі судді: Сегеди С. М.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2017 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Уточнивши позовні вимоги позивач просила суд стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 липня 2018 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 250 000,00 грн.
У решті позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд взяв до уваги характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) позивачки яких вона зазнала у зв`язку зі смертю свого чоловіка, загиблого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, а також, прийняв до уваги характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням стану здоров`я позивачки (потерпілої у кримінальному провадженні), тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення її попереднього стану, а також, врахував добровільне, за власною ініціативою відшкодування відповідачем на користь позивачки суми матеріальної шкоди, беручи до уваги знаходження на утриманні відповідача дітей, які проживають у багатодітній сім`ї позивача, а також матеріальний стан відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 . 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення та судом не встановлено обставин, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України для відкриття апеляційного провадження у справі.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у вересні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, передати справу до суду апеляційної інстанції для розгляду.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції. 
У жовтні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що заявник подавала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та просила поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку з пропуском строку за станом здоров`я; справа була розглянута без участі позивача та копія рішення суду першої інстанції не була вручена позивачу; апеляційна скарга була подана протягом одинадцяти місяців, а не після спливу одного чи трьох років.
У листопаді 2019 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому ОСОБА_2 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що у грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 липня 2018 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 250 000,00 грн.
Повний текст рішення було виготовлено 20 липня 2018 року та надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень, де його було оприлюднено 24 липня 2018 року.
03 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, або якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; або пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Принцип правової визначеності - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.
Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.
При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).
Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).
Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Встановивши, що повний текст рішення суду першої інстанції виготовлений 20 липня 2018 року, оприлюднений у Єдиному державному реєстрі судових рішень 24 липня 2018 року, представник позивача був присутнім у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернулася лише 03 серпня 2019 року, та не надала доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Доводи касаційної скарги про те, що заявник подавала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та просила поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку з пропуском строку за станом здоров`я; справа була розглянута без участі позивача та копія рішення суду першої інстанції не була вручена позивачу; апеляційна скарга була подана протягом одинадцяти місяців, а не після спливу одного чи трьох років, не знайшли свого підтвердження, оскільки під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду був присутній представник позивача, а з повним текстом судового рішення позивач мала можливість ознайомитися в загальнодоступному для всіх осіб Єдиному державному реєстрі судових рішень, де вона оприлюднена 24 липня 2018 року.
Аналогічні висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження №61-37352сво18).
Крім того, треба зазначити, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (пункт 46 рішення).
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                           С. Ю. Мартєв
 
Є. В. Петров
 
В. М. Сімоненко