Номер провадження: 22-ц/813/2113/20 
Номер справи місцевого суду: 521/14976/15-ц
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/14976/15-ц
Номер провадження: 22-ц/813/2113/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи: 
- позивач –  ОСОБА_1 , 
    - відповідач – ОСОБА_2 , 
- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – 1) ОСОБА_3 , 2) приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ковальська Вікторія Володимирівна,

    розглянувши у передбаченому статтею 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ковальська Вікторія Володимирівна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Бобуйка І.А. 22 листопада 2019 року, про повернення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами,
встановив: 

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .
Позовна заява мотивована тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 13.11.2001 року між ним та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардук М. Д. та зареєстрованого 14.11.2001 року в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (далі – Квартира). 23 вересня 2014 року під час звернення його до житлово-експлуатаційної дільниці № 1 за отриманням довідки для оформлення субсидій, йому стало відомо, що у належній йому спірній квартирі зареєстрована невідома йому особа – ОСОБА_2 ..
Позивач зазначає, що спірна квартира вибула із його власності поза його волею на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25.11.2013 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з використанням підроблених документів. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальською В.В.. Право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_6 , яка була введена в оману невстановленою особою.
В подальшому 31.01.2014 року ОСОБА_6 відчужила спірну квартиру ОСОБА_7 на підставі договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М.. ОСОБА_7 у свою чергу 02.04.2014 року, на підставі посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланським А.В. договору, відчужила спірну квартиру ОСОБА_2 .. 
Позивач вказує, що договір купівлі-продажу від 25.11.2013 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальською В.В., може бути визнаний судом недійсними відповідно до статті 215 ЦК України, оскільки його було укладено на підставі підроблених документів. Приватним нотаріусом Ковальською В.В. було неуважно перевірено договір купівлі-продажу квартири, начебто укладений 03.12.2001 року на товарній біржі. Отже, недбалість приватного нотаріуса Ковальської В.В., яка мала місце під час посвідчення договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , призвела до незаконного позбавлення права власності на спірну квартиру. 
10.02.2002 року постановою слідчого Малиновського РВВС м. Одеси на спірну квартиру було накладено арешт. 21.11.2013 року заборону відчуження спірної квартири незаконно скасовано державним реєстратором Зібровою В.В. на підставі підроблених документів, неправомірні дії якого є предметом розгляду Одеським окружним адміністративним судом.
Позивач вказує, що у нього ніколи не виникало наміру здійснити відчуження належної йому квартири. Однак, в період з листопада 2013 року до квітня 2014 року відбувся ряд неправомірних дій, цілеспрямованих на заволодіння належним йому майном, з метою привласнення квартири.
В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню щодо незаконного заволодіння спірною квартирою було встановлено, що до всіх злочинних діянь позивач не має жодного відношення. В рамках досудового слідства було набуто достатньо доказів про скоєння злочину організованим злочинним угрупуванням, що свідчить про вибуття квартири з його володіння поза його волі, внаслідок вчинення, передбаченого ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України, та надає позивачу право витребувати квартиру з незаконного володіння відповідачки. 
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2016 року в задоволенні вищезазначених позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не доведено, що він є власником спірної квартири.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.11.2016 року апеляційна скарга  ОСОБА_1 відхилена. Рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при вирішені спору правильно встановлено фактичні обставини справи та надано належну оцінку наданим сторонами доказам, зокрема, що позивачем ОСОБА_1 не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження  того, що він володіє спірним майном на відповідній правовій підставі.
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій ґрунтувались на припущеннях. Посилання у рішеннях судів на постанови слідчих у кримінальних справах, досудове слідство по яким не закінчилось винесенням обвинувального вироку, а навпаки закрито за відсутністю складу злочину, є некоректним. Адже, у постановах слідчих була викладена лише версія можливого розвитку подій, яка підлягала перевірці та в результаті ця версія не підтвердилась, тому кримінальне провадження було закрито. Судами не було звернуто уваги на зміст договору купівлі-продажу, на підставі якого спірна квартира вибула з його володіння.
У листопаді 2016 року відповідач ОСОБА_2 надала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просила касаційну скаргу останнього залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
Постановою Верховного Суду від 01.02.2018 року касаційну скаргу  ОСОБА_8  залишено без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15.11.2016 року залишено без змін.
Постанова касаційного суду мотивована тим, що, вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши у повному обсязі фактичні обставини справи з урахуванням наданих сторонами доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що позивачем не доведено, що він є власником спірного майна – однокімнатної квартири, а відповідач володіє вказаним майном без відповідної правової підстави. При цьому судами було зауважено, що спірна квартира вибула з власності, саме ОСОБА_9 17 жовтня 2001 року. За життя ні власник спірної квартири ОСОБА_9 , ні його правонаступник – син ОСОБА_10 , з різних причин, не змогли захистити свої порушенні права в суді та в правоохоронних органах. 
За змістом статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що жоден з правочинів, вчинених щодо спірного майна недійсним у встановленому законом порядку не визнано. Навпаки, позивачем оспорювався договір купівлі-продажу нерухомого майна № 01/1232, укладений 03.12.2001 року на Одеській універсальній товарній біржі GIP між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , але ним було подано заяву про відмову від позову, внаслідок чого провадження у справі про визнання правочину недійсним було закрито.
Доводи заявника у касаційній скарзі про безпідставність посилання судів попередніх інстанцій на постанови слідчих у кримінальних справах, провадження у яких закрито за відсутністю складу злочину, є необґрунтованими, оскільки судами зроблено обґрунтовані висновки на підставі встановлених обставин справи та наданих сторонами доказів (Т. 4, а. с. 175 – 181).  
У вересні 2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси електронною поштою надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2016 року за нововиявленими обставинами (Т. 4, а. с. 190 – 192).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2019 року залишено без руху вищезазначену заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вищезазначена заява не відповідає вимогам ст. 426 ЦПК України, а саме: 1) в заяві не зазначений зміст судового рішення, про перегляд якого подано заяву; 2) не надано належним чином засвідчений текст судового рішення, із зазначенням дати набрання ним законної сили; 3) в заяві відсутні посилання на докази існування під час розгляду справи по суті обставини, яку заявник вважає нововиявленою; 4) в заяві відсутні посилання на докази, що така обставина не могла бути відомою в процесі розгляду справи судом першої інстанції; 5) в заяві відсутні посилання на докази, що вказана обставина є істотною; 6) в заяві відсутні посилання на докази того, що обставина, яку заявник вважає нововиявленою, спростовує рішення суду. 
Крім того, до заяви не додано її копії відповідно до кількості учасників справи, а також документ про сплату судового збору (Т. 4, а. с. 217 – 217 зворотна сторона).
Листом суду від 20.09.2019 року копія ухвали суду від 12.09.2019 року про залишення без руху заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами була направлена ОСОБА_1 (Т. 4, а. с. 219).
24.09.2019 року, у зв`язку із задоволенням заяви про самовідвід судді Михайлюка О.А. (Т. 4, а. с. 222 – 223), справу було перерозподілено судді – Бобуйку І.А. (Т. 4, а. с. 224).
Листом суду від 26.09.2019 року копія ухвали суду від 12.09.2019 року про залишення без руху заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами була направлена ОСОБА_1 (Т. 4, а. с. 225).
07.10.2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси електронною поштою надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків (Т. 4, а. с. 227 – 228), до якої були додані Довідка про доходи за жовтень 2018 року – березень 2019 року та Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-підприємців про суму виплачених доходів та утриманих податків (Т. 4, а. с. 229, 230).
Разом з тим, до Малиновського районного суду м. Одеси повернулися рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до яких вищевказані листи суду першої інстанції від 20.09.2019 року та від 26.09.2019 року про направлення копії ухвали суду від 12.09.2019 року про залишення без руху заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, з приміткою пошти – «За закінченням встановленого строку зберігання» (Т. 4, а. с. 231, 232). 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику вищезазначену заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник не виконав вимоги ухвали суду від 12.09.2019 року, а саме: 1) не надав належним чином засвідчений текст судового рішення, із зазначенням дати набрання ним законної сили; 2) відсутні посилання на докази існування, під час розгляду справи по суті, обставини, яку заявник вважає нововиявленою; 3) відсутні посилання на докази, що така обставина не могла бути відомою в процесі розгляду справи судом першої інстанції; 4) відсутні посилання на докази, що вказана обставина є істотною; 5) відсутні посилання на докази того, що обставина, яку заявник вважає нововиявленою, спростовує рішення суду. 
Не додано копії вищевказаної заяви відповідно до кількості учасників справи, а також документ про сплату судового збору (Т. 4, а. с. 235 – 235 зворотна сторона). 
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Справу направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.
Апелянт вказує, що суд не пересвідчився чи не випадково він не отримав ухвалу про усунення недоліків заяви, і з цих причин не виконав вказівок суду, чи не втратив він інтерес до справи. Замість допомоги в усуненні ним недоліків заяви, суд обрав занадто жорсткий шлях, повернувши заяву замість продовження строку на усунення її недоліків. Повернення направленої йому кореспонденції з приміткою пошти «За закінченням встановленого строку зберігання» не свідчить про його ухилення від виконання вимог суду. Суд порушив його право доступу до правосуддя.
    Відповідач -  ОСОБА_2 ,  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ковальська В.В.отримали копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та копію апеляційної скарги, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку. Правом надання відзиву проігнорували. Відзив від вказаних осіб на апеляційну скаргу не надійшов.
    Тричі направлені, за наявною у справі адресою, третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -  ОСОБА_3 копія ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та копія апеляційної скарги, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, повернулися до апеляційного суду без вручення поштою.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п. п. 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 – 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (без їх виклику).
Виходячи з вищевикладеного справу розглянуто без виклику її учасників та без проведення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як вказувалося вище, визнаючи заяву ОСОБА_1 неподаною та повертаючи її заявникові, суд першої інстанції виходив з того, що не були усунуті недоліки заяви згідно ухвали про залишення заяви без руху (Т. 4, а. с. 235 – 235 зворотна сторона). 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Вважає, що цих висновків суд дійшов без порушень норм діючого законодавства.
Згідно зі статтею 427 ЦПК України, чинною на час постановлення оскарженої ухвали, протягом п`яти днів після надходження заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 426 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами.
До заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. 
Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
За правилами ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
З матеріалів справи, вбачається, що листами суду першої інстанції від 20.09.2019 року та від 26.09.2019 року копія ухвали суду від 12.09.2019 року про залишення без руху заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами направлялася ОСОБА_1 (Т. 4, а. с. 219, 225).
07.10.2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси електронною поштою надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків (Т. 4, а. с. 227 – 228), до якої були додані Довідка про доходи за жовтень 2018 року – березень 2019 року та Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-підприємців про суму виплачених доходів та утриманих податків (Т. 4, а. с. 229, 230). 
З наявних у справі матеріалів вбачається, що вимоги ухвали суду від 12.09.2019 року про залишення без руху заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 виконані у повному обсязі не були. Зокрема, не надано суду належним чином засвідченого тексту судового рішення, із зазначенням дати набрання ним законної сили, не надано копії вищевказаної заяви відповідно до кількості учасників справи.
Враховуючи вищенаведені встановлені по справі обставини не усунення недоліків заяви, доводи апеляційної скарги про те, що повернення направленої кореспонденції з приміткою пошти «За закінченням встановленого строку зберігання» не свідчить про ухилення від виконання вимог суду, суд не пересвідчився чи не випадково не отримано ухвалу про усунення недоліків заяви, і з цих причин не виконано вказівок суду, колегія суддів відхиляє. Як вказувалося вище 07.10.2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси електронною поштою надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків (Т. 4, а. с. 227 – 228). Суд першої інстанції повернув заяву не у зв`язку із не усуненням недоліків у встановлений судом строк, а у зв`язку з тим, що зміст заяви про усунення недоліків та додані до неї документи свідчать про невиконання вимог ухвали суду про залишення без руху заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.
Доводи апелянта про те що, повернувши заяву, замість допомоги в усуненні ним недоліків заяви та продовження строку на усунення її недоліків, суд обрав занадто жорсткий шлях, порушив його право доступу до правосуддя, не пересвідчився чи не втратив він інтерес до справи, є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки, що не може бути підставою для скасування оскарженої ухвали суду першої інстанції. 
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про повернення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами є законною та обґрунтованою. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи заява, докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1  у суду апеляційної інстанції відсутні.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про повернення заяви заявникові, після її перегляду в апеляційному порядку, може бути оскаржена в касаційному порядку. Підстави касаційного оскарження, передбачені частиною 3 статті 389 ЦПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеській
апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

  Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2019 рокупро повернення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 червня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе