УХВАЛА
 
17 березня 2020 року
м. Київ
 
Справа № 679/1576/16-к
Провадження № 51-1384ск20
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого         ОСОБА_1 , 
суддів:                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Хмельницького апеляційного суду від 12 грудня 2019 року,
 
в с т а н о в и в:
 
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення.
 
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
 
Так, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
 
Як убачається з касаційної скарги ОСОБА_4 , він вказав як суд касаційної інстанції Верховний Суд України, однак, відповідно до положень п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом касаційної інстанції є Верховний  Суд.
 
Згідно з пунктами 4 і 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
 
Однак касаційна скарга засудженого не відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
 
Особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при постановленні судових рішень, навести конкретні аргументи в обгрунтування кожної позиції. Так, засуджений не навів достатніх обгрунтувань щодо застосування до нього положень ст. 69 КК України, про що він порушує питання у своїй скарзі. 
 
Крім того, зі змісту касаційної скарги вбачається,  що її подано на вирок Хмельницького апеляційного суду від 12 грудня 2019 року, однак  у прохальній частині касаційної скарги не вказано жодних вимог щодо цього судового рішення, а лише порушено питання про призначення ОСОБА_4 більш м`якого покарання та перерахунку строку попереднього ув`язнення. Таким чином, вимоги засудженого не конкретизовані та сформульовані без урахування положень ст. 436 КПК України.
 
Вищенаведене перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. 
 
Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
 
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 429 КПК України, Суд, 
 
п о с т а н о в и в:
 
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Хмельницького апеляційного суду від 12 грудня 2019 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків – п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                              ОСОБА_3