ПОСТАНОВА
Іменем України

21 травня 2020 року 
м. Київ
справа №826/5907/16
касаційне провадження №К/9901/37662/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.12.2016 (головуючий суддя - Погрібніченко І.М.; судді: Іщук І.О., Шулежко В.П.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 (головуючий суддя - Глущенко Я.Б.; судді: Бєлова Л.В., Кузьмишина О.М.) у справі             № 826/5907/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просило: визнати протиправними дії відповідача з неприйняття від позивача на реєстрацію заяви про реєстрацію платником акцизного податку від 29.02.2016; зобов`язати Державну фіскальну службу України визнати товариство таким, що отримало статус платника акцизного податку з 29.02.2016, та внести дані про реєстрацію 29.02.2016 Товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» платником акцизного податку з реалізації пального до реєстру. 
Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 28.12.2016 адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії Державної фіскальної служби України з неприйняття від позивача на реєстрацію заяви про реєстрацію платником акцизного податку від 29.02.2016. Зобов`язав відповідача визнати Товариство з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» таким, що отримало статус платника акцизного податку з 01.03.2016, та внести дані про реєстрацію 01.03.2016 позивача платником акцизного податку з реалізації пального до реєстру. В іншій частині позовних вимог відмовив.
Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07.03.2017 залишив постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.12.2016 без змін. 
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Державна фіскальна служба України оскаржила їх у касаційному порядку. 
В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.12.2016, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
В обґрунтування своїх вимог Державна фіскальна служба України посилається на порушення судами норм матеріального права, а саме: пункту 117.3 статті 117, підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212, пункту 231.1 статті 231 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
При цьому зазначає, що позивач фактично не скористався своїм правом на публічну інформацію, не звернувся до органу доходів і зборів за консультацією для правильного заповнення та подання заяви про реєстрацію платником акцизного податку. 
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платником акцизного податку є, зокрема, особа, яка реалізує пальне.
Підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб-підприємців до початку здійснення реалізації пального.
Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.
Згідно з пунктом 231.4 статті 231 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на складання акцизних накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники акцизного податку в порядку, передбаченому статтею 212 цього Кодексу.
Механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування реалізації пального, порядок роботи системи електронного адміністрування реалізації пального, а також проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків визначено Порядком електронного адміністрування реалізації пального, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 № 113 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1 розділу І зазначеного Порядку передбачено, що система електронного адміністрування реалізації пального запроваджується з 01.03.2016.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку електронного адміністрування реалізації пального, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016               № 113 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), юридичні особи та фізичні особи-підприємці, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники акцизного податку з реалізації пального до початку здійснення реалізації пального.
Згідно з пунктом 5 розділу ІІ цього Порядку ДФС веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального. Включення осіб до реєстру платників, внесення змін до нього, виключення з реєстру платників здійснюється засобами системи електронного адміністрування реалізації пального та контролюючими органами за основним місцем обліку особи як платника податків.
До реєстру платників включаються такі дані про осіб, зареєстрованих платниками податку: ідентифікаційні - для юридичних осіб: найменування та код згідно з ЄДРПОУ, для фізичних осіб-підприємців: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта); реєстраційні - дата реєстрації особи платником податку, дати запису у реєстрі платників про реєстрацію, внесення змін, анулювання реєстрації, дата та причина анулювання реєстрації платника податку; довідкові - дані про пункти (склади, комплекси, станції, інші об`єкти), в яких реалізується пальне (код, найменування, місцезнаходження та інші дані), відповідні коди адміністративно-територіальних одиниць згідно з Класифікатором об`єктів адміністративно-територіального устрою України (далі - КОАТУУ).
Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку електронного адміністрування реалізації пального, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016                № 113 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального заяви, форма якої затверджується Мінфіном.
Заява про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального складається та подається до контролюючого органу за основним місцем обліку особи як платника податків засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного цифрового підпису відповідальних осіб.
Заява підписується керівником юридичної особи або уповноваженою особою, фізичною особою-підприємцем або його представником.
Датою та часом подання заяви до контролюючого органу є дата та час, зафіксовані у квитанції про доставку (перша квитанція).
У заяві в розрізі КОАТУУ надається інформація про всі введені в експлуатацію пункти (склади, комплекси, станції, інші об`єкти) з реалізації пального. Щодо кожного пункту у заяві зазначається код пункту реалізації пального (код згідно з ЄДРПОУ, якщо пункт є відокремленим підрозділом юридичної особи) або код за кодифікацією, прийнятою самою особою, назва, місцезнаходження та інші дані, встановлені формою заяви.
Згідно з пунктом 7 розділу ІІ Порядку електронного адміністрування реалізації пального, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016               № 113 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), не пізніше наступного робочого дня після надходження заяви засобами системи електронного адміністрування реалізації пального особа реєструється платником податку шляхом включення її до реєстру платників або такій особі надсилається повідомлення про необхідність подання нової заяви у разі виявлення порушень вимог щодо електронного цифрового підпису, дотримання форми, встановленої наказом Мінфіну, порядку заповнення і подання заяви згідно з цим Порядком.
Інформація про результати розгляду заяви надсилається особі засобами електронного зв`язку в електронному вигляді у другій квитанції.
Відповідно до пункту 8 розділу ІІ названого Порядку датою реєстрації платника податку є дата включення його до реєстру платників.
У справі, яка розглядається, судами встановлено, що одним з основних видів діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.
На виконання підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) 29.02.2016 позивачем засобами телекомунікаційного зв`язку направлено заяву про реєстрацію платником акцизного податку, яка відповідно до витягу з особистого кабінету товариства має стан «прийнята».
У зв`язку з неотриманням відповіді на вказану заяву, 01.03.2016 товариство повторно направило заяву про реєстрацію платником акцизного податку.
Відповідно до квитанції від 01.03.2016 № 1 о 09:52:55 год. документ доставлено до центрального рівня Державної фіскальної служби України із застереженням «Документ збережено на центральному рівні. Через певний час подбайте про прийом квитанції № 2 щодо результатів перевірки та прийняття/неприйняття вашого електронного звіту на районному рівні. Закінчення подання форми - 29.02.2016».
Згідно з квитанцією від 01.03.2016 № 2 о 09:52:55 год. документ доставлено до районного рівня Переяслав-Хмельницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (Баришівсько-Березанське відділення (м. Баришівка); документ не прийнято до розгляду, оскільки пункт 5 «Код пункту реалізації» заповнено некоректно.
При цьому шляхом подання витягу щодо властивостей цього документа судовими інстанціями з`ясовано, а відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження зворотного, що квитанцію № 2 отримано товариством лише 10.03.2016.
Отже, органом доходів і зборів усупереч правилам пункту 7 розділу ІІ Порядку електронного адміністрування реалізації пального, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 № 113 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), повідомлення про необхідність подання нової заяви про реєстрацію платником акцизного податку позивачу вчасно не скеровано.
В свою чергу, при поданні розглядуваної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» зазначило дванадцять пунктів реалізації         пального - ГНС, АГЗП, КДС, що свідчить про те, що ним дотримано вимоги Порядку електронного адміністрування реалізації пального, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 № 113 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), та зазначено в заяві всі необхідні відомості.
Більш того, норми наведеного Порядку відносять дані про пункт реалізації пального до довідкових даних, а не до ідентифікаційних та реєстраційних, які є обов`язковими для встановлення особи як платника акцизного податку з реалізації пального.
В подальшому, 10.03.2016 позивачем повторно направлено заяву про реєстрацію платником акцизного податку.
Квитанцією від 10.03.2016 № 1 о 13:40:18 год. повідомлено, що документ збережено на центральному рівні та зазначено про необхідність через певний час подбати про прийом квитанції № 2 щодо результатів перевірки і прийняття/неприйняття електронного звіту на районному рівні.
Відповідно до квитанції від 10.03.2016 № 2 о 13:40:18 год. документ не прийнято, оскільки пункт 5 «Код пункту реалізації» заповнено некоректно.
У зв`язку з цим товариством 10.03.2016 втретє подано заяву про реєстрацію платником акцизного податку.
Згідно з квитанцією від 10.03.2016 № 1 о 13:51:28 год. документ збережено на центральному рівні, а відповідно до квитанції від 10.03.2016 № 2 о 13:51:28 год. Товариство з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального за № 2902.
З огляду на викладене, є цілком обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про протиправність дій Державної фіскальної служби України, оскільки нею в порушення пункту 7 розділу ІІ Порядку електронного адміністрування реалізації пального, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016               № 113 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), не зареєстровано позивача платником акцизного податку з реалізації пального шляхом включення його до реєстру 01.03.2016 (з моменту початку роботи системи електронного адміністрування реалізації пального), з урахуванням того, що заява від товариства надійшла 29.02.2016 та не містила недоліків, які б об`єктивно перешкоджали її прийняттю. 
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Державної фіскальної служби України без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін. 
У частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення судів першої та апеляційної інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у рамках даного касаційного провадження.
Керуючись частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-IX, статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.12.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 у справі                              № 826/5907/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна

                                                                                                      Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                В.В. Хохуляк