Ухвала
 
03 червня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 640/4507/19
провадження № 61-8253ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Супутник» про відшкодування майнової та моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Гаражно-будівельного кооперативу «Супутник» (далі - ГБК «Супутник») про відшкодування майнової та моральної шкоди.
 
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона та її чоловік ОСОБА_2 користуються гаражними боксами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 як члени ГБК «Супутник», який розташований на вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові. Їхні гаражні бокси об`єднані. 
У період із 20 липня по 10 серпня 2014 року невстановлена особа шляхом пошкодження крівлі гаражного боксу таємно проникла до гаражного боксу № НОМЕР_1 та вчинила крадіжку її особистих речей, а саме: акумулятора автомобіля, зварювального пристрою, 7 000 - 8 000 м капронової стрічки, зарядного пристрою для автомобільного акумулятора, автомобільного компресора, набору ключів з головками, чим спричинила збитки на суму 40 000,00 грн. Вказує, що вона з чоловіком відремонтувала крівлю гаражного боксу № НОМЕР_1 . Відповідач у добровільному порядку відшкодував ОСОБА_2 грошові кошти за акумулятор, набір ключів та автомобільний компресор у сумі 2 559,00 грн. При цьому їй не відшкодована матеріальна шкода, завдана як користувачу гаражного боксу № НОМЕР_1 , в розмірі 34 150,00 грн, вартість будівельних робіт для відновлення гаражного боксу 
№ НОМЕР_1 в розмірі 17 160,00 грн та ринкова вартість будівельних матеріалів для ремонту гаражного боксу № НОМЕР_1 в розмірі 7 321,00 грн, що підтверджено висновком комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи 
№ 13412/13820, складеного 30 червня 2017 року судовим експертом Мануленко О. М. Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. 
М. С. Бокаріуса під час розгляду справи № 640/4314/1-ц за позовом ОСОБА_2 до ГБК «Супутник» про відшкодування шкоди.
 
Із урахуванням наведених обставин, ОСОБА_1 просила стягнути з 
ГБК «Супутник» 34 150,00 грн на відшкодування майнової шкоди, завдану як користувачу гаражного боксу № НОМЕР_1 , вартість будівельних робіт для відновлення гаражного боксу № НОМЕР_1 в розмірі 17 160,00 грн, ринкову вартість будівельних матеріалів для ремонту гаражного боксу № НОМЕР_1 в розмірі 7 321,00 грн, 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.
 
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем не доведено, що завдана їй шкода спричинена діями працівника ГБК «Супутник».
 
19 травня 2020 року  ОСОБА_1  звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задовлення позову.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ (далі - Закон № 460-ІХ). 
 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»              Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Враховуючи те, що касаційна скарга подана 19 травня 2020 року, тому вона підлягає розгляду відповідно до положень ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди у розмірі 68 631,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.
 
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, є необґрунтованими, з урахуванням того, що практика розгляду судами таких спорів є усталеною, заявником не наведено прикладів неоднакового застосування судами зазначених норм права у подібних правовідносинах, а тому відсутні підстави вважати, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Щодо доводів заявника про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для неї виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навела переконливих доводів та не надала відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для неї виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
 
Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 лютого 
2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Супутник» про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик