Постанова
Іменем України
 
12 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 332/4056/16-ц
провадження № 61-40491св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,    Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - Концерн «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі», 
відповідач - ОСОБА_1 , 
третя особа - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2017 року у складі судді Наумової І. Й. та постанову апеляційного суду Запорізької області               від 12 червня 2018 року в складі колегії суддів:Дашковської А. В.,           Кримської О. М., Подліянової Г. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2016 року Концерн «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за послуги постачання гарячої води. 
 
З урахуванням зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача           на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого постачання в сумі 738,01 грн    та судові витрати в розмірі 1 378,00 грн.
 
В судовому засіданні позивачем подана суду заява про прийняття відмови позивача від позовних вимог та закриття провадження по даній справі у зв`язку з погашенням відповідачем заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 738,01 грн, а також стягнення,      на підставі частини третьої статті 142 ЦПК України, з відповідача понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 1 378,00 грн.
 
Після відкриття провадження по даній справі відповідач неодноразово частково погашав заборгованість по даним послугам, у зв`язку з чим представником позивача зменшувались позовні вимоги. На підставі заяв члена сім`ї відповідача та третьої особи ОСОБА_2 від 06 по 15 листопада 2017 року позивачем було здійснене переведення переплачених коштів за послуги з централізованого опалення, внаслідок нарахування субсидії, на погашення виниклої заборгованості за послуги постачання гарячої води у розмірі 738,01 грн у період    з 01 листопада 2011 року до 01 жовтня 2014 року. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2017 року прийнято відмову Концерну «Міські теплові мережі» від позову, провадження      у справі закрито. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1 378,00 грн.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
ОСОБА_1 не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду в частині стягнення з нього судового збору, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив змінити ухвалу суду, виключивши речення щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» 1 378 грн судових витрат.
 
Постановою апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2018 року ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2017 року про закриття провадження у цій справі залишено без змін.
 
Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції                 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» понесених судових витрат на сплату судового збору у розмірі 1 378 грн, оскільки відповідачем погашена заборгованість за послуги постачання гарячої води вже після відкриття провадження у справі. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі № 332/4056/16-ц, витребувано її з Комунарського районного суду м. Запоріжжя.
 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 15 квітня 2020 року справу передано ОСОБА_3 .
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У липні 2018 року ОСОБА_2 подала касаційну скаргу до Верховного Суду,       у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржені судові рішення в частині стягнення судового збору та у цій частині ухвалити нове рішення.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що станом на день звернення позивача            із позовною заявою до суду заборгованість з оплати послуг централізованого опалення та постачання гарячої води була відсутня.
 
Доводи інших учасників справи
 
У вересні 2018 року Концерну «Міські теплові мережі» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказував, що судові рішення судів першої      та апеляційної інстанцій є законним і обґрунтованим, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. Зазначав, що на момент звернення до суду першої інстанції у відповідача була наявна заборгованість у розмірі 1 927,65 грн, станом на 01 грудня 2016 року діяла ставка судового збору за подачу матеріального позову для юридичних осіб у розмірі 1 378,00 грн.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що після відкриття провадження по даній справі відповідачем частково погашалась пред`явлена Концерном «Міські теплові мережі» сума заборгованості за послуги постачання гарячої води.
 
У листопаді 2017 року третя особа ОСОБА_2 , яка є членом сім`ї власника квартири (відповідача по справі) та користувачем вищевказаних послуг, звернулась до Концерну «Міські теплові мережі» із заявами про переведення переплачених коштів за отримані послуги з централізованого опалення                на погашення виниклої заборгованості за послуги постачання гарячої води            у розмірі 738,01 грн у період з 01 листопада 2011 року по 01 жовтня 2014 року, які були задоволені.
 
У зв`язку з добровільним задоволенням вимог про стягнення заборгованості представник позивача звернувся із заявою про закриття провадження у справі та стягнення з відповідача сплаченого судового збору.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року            № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги Верховний Суд здійснює                   за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно із положеннями частини другої статі 389 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження                 є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
 
До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
 
Згідно з пунктом четвертим частини першої, частиною другою статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження        у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
 
Частина третя статті 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач              не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
 
Суди попередніх інстанцій, встановивши, що позивач відмовився від позовних вимог у зв`язку з добровільним усуненням відповідачем порушень законодавства, допущенням яких обґрунтований позов та його вимоги, правильно стягнули з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі судові рішення                      є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги висновків суду        не спростовують.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те, що судом касаційної інстанції рішення не змінюється                       та не ухвалюється нове рішення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції,       а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи          у суді касаційної інстанції, відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2017 року        та постанову апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2018 року          в оскарженій частині залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту                       її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
В. М. Коротун
 
М. Є. Червинська