Ухвала
 
16 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 201/2215/18
провадження № 61-3467ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М. 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня              2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря Нив», ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
02 березня 2018 року позивач звернулась до суду із позовом до ТОВ «Зоря Нив», ОСОБА_1 , третя особа: ТДВ «Страхова компанія «Кредо», в якому, з урахуванням уточнень, просила суд стягнути з ТОВ «Зоря Нив» та ОСОБА_1 на її користь матеріальні збитки в розмірі 288 453,25 грн наступним чином: стягнути з ТОВ «Зоря Нив» витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 000,00 грн; стягнути з ОСОБА_1 1 596,00 грн витрати на евакуацію автомобіля, 660,00 грн витрати на дефектацію автомобіля, 159,54 грн витрати на відправлення поштової кореспонденції, 284 037,71 грн різницю між розміром спричиненого матеріального збитку власнику автомобіля «Тойота», д/н НОМЕР_1 , з урахуванням втрати товарної вартості транспортного засобу та сумою сплаченого страхового відшкодування, а всього 288 453,25 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача спричинену моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.
Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 до ТОВ «Зоря Нив»,                       ОСОБА_1 , третя особа: ТДВ «СК «Кредо» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено. Стягнуто з ТОВ «Зоря Нив» та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 288 453,25 грн наступним чином: - стягнуто з ТОВ «Зоря Нив» витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 000,00 грн; - стягнуто з ОСОБА_1 1596,00 грн - витрати на евакуацію автомобіля, 660,00 грн - витрати на дефектацію автомобіля, 159,54 грн - витрати на відправлення поштової кореспонденції, 284 037,71 грн - різниця між розміром спричиненого матеріального збитку власнику автомобіля «Тойота», д/н НОМЕР_1 , з урахуванням втрати товарної вартості транспортного засобу та сумою сплаченого страхового відшкодування, а всього 288 453,25 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , спричинену моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Зоря Нив» - залишено без задоволення. Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року - залишено без змін.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року - залишено без змін.
22 лютого 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2020 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року 
(на час подання касаційної скарги) - 2 102, 00 грн.
Предметом спору у цій справі є стягнення матеріальних збитків у розмірі 288 453,52 грн та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн, що станом на                     01 січня 2020 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( 2 102 * 250 = 525 500 ) .
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.  
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services                            v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року). 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
З урахуванням наведеного, оскільки  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря Нив», ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                                       В. С. Висоцька
 
                                                                                                      І. М. Фаловська