ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/20408/14                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Амельохін В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 червня 2020 року                                                                        м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Коротких А.Ю.,
                                                                                                    Сорочка Є.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у     м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2014 у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» про стягнення коштів за податковим боргом,

 ВСТАНОВИВ:

          Державна податкова інспекція у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» про стягнення коштів за податковим боргом у розмірі 15963248,84 грн.
          В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідач має податкову заборгованість у сумі 15963248,84 грн. з податку на додану вартість та з податку на прибуток приватних підприємств, що підлягає стягненню у судовому порядку.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2014 у задоволенні подання відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2015 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 802/814/14-а.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018 прийнято до провадження Шостого апеляційного адміністративного суду дану справу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2020 поновлено апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Солом`янському районі м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2014  та призначено розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні.
У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
21.02.2020 до суду надійшло клопотання від ГУ ДПС у м. Києві про заміну на належного позивача, а саме з Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на ГУ ДПС у м. Києві (а.с. 137-138), яке обгрунтовано положеннями постанов Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200, від 19.06.2019 № 537, розпорядженням Кабінету Міністрів України         № 682-р від 21.08.2019. 
У разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. (ч. 1 ст. 52 КАС України)
З урахуванням наведеного, оскільки ГУ ДПС у м. Києві є правонаступником ГУ ДФС у м. Києві, до складу якого, як структурний підрозділ входила ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві, подане клопотання про заміну сторони правонаступником є обгрунтовани та підлягає задоволенню. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вастон» перебуває на обліку в ДПІ у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві та є платником податків.  
Згідно позовних вимог, заборгованість підприємства з ПДВ в сумі 5961246,22грн. виникла на підставі податкового повідомлення-рішення № 0002352307/3 від 20.01.2010, а також, податковими деклараціями № 9059997746 від 17.10.2014, № 9067505777 від 19.11.2014; з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 10002002,62грн. - заборгованість виникла на підставі податкового повідомлення-рішення № 0002342307/3 від 20.01.2010.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2013 у справі                    № 2а-592/10/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.09.2014 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
З метою погашення податкового боргу, податковим органом 23.10.2014 вручено наручно відповідачу податкову вимогу від 21.10.2014  № 7756-25 на суму 15961984,09 грн.
У зв`язку з тим, що податковий борг відповідачем не сплачено та пройшло більше 60 днів з дати направлення податкової вимоги, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної вище суми податкового боргу.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні вимог подання податкового органу, виходив з наступного:
-          у даному випадку, податковий борг платника не є узгодженим;
-          представником відповідача було надано копію рішення ГУ ДФС у м. Києві від 08.12.2014 № 1858/10/26-15-10-06-15; 2711/7/26-15-10-06-12 про продовження строку розгляду первинної скарги ТОВ «Вастон» на податкову вимогу від 21.10.2014 № 7756-25 та рішення про опис майна у податкову заставу від 21.10.2014 № 1480/26-58-25-01-23.
-          при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із визначенням, наведеним в пункті 46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Податкове зобов`язання визначене самостійно платником в податковій декларації в силу положень п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку і вважається узгодженим.
Відповідно до положень п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За  визначенням п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14  ПК  України, податковий  борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з  урахуванням штрафних санкцій  за  їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами  з  питань митної справи.
Згідно  з  абз. 1 п. 95.3 ст. 95  ПК України, стягнення  коштів  з рахунків  платника податків у  банках,  обслуговуючих такого платника податків, та  з рахунків  платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється  за  рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового  боргу  або його частини.
Відмовляючи в задоволенні подання, окружний суд виходив з того, що податковий борг відповідача є неузгодженим.
На противагу чому, сторона позивача звертає увагу на те, що відповідачем на момент звернення з поданням, вже було оскаржено в судовому порядку податкові повідомлення-рішення, на підставі яких і виник вказаний податковий борг. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2013 у справі № 2а-592/10/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.09.2014 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Таким чином, на переконання контролюючого органу, податковий борг відповідача, станом на момент звернення з поданням, є узгодженим та не сплаченим у визначений законодавством термін, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями зазначених судових рішень по справі № 2а-592/10/2670, довідкою про стан заборгованості, обліковими картками та розрахунком податкового боргу ТОВ «Вастон».
З метою погашення податкового боргу, податковою вручено наручно ТОВ «Вастон» 23.10.2014 податкову вимогу від 21.10.2014 № 7756-25.
У оскаржуваній постанові, суд першої інстанції врахував надану стороною відповідача копію рішення ГУ ДФС у м. Києві від 08.12.2014 № 1858/10/26-15-10-06-15; 2711/7/26-15-10-06-12 про продовження строку розгляду первинної скарги ТОВ «Вастон» на податкову вимогу від 21.10.2014 № 7756-25 та рішення про опис майна у податкову заставу від 21.10.2014 № 1480/26-58-25-01-23, у якому зазначено, що розгляд скарги відбудеться 29.12.2014 о 11 годині 22 хвилин в приміщенні Головного управління ДФС у м. Києві (дата розгляду подання 24.12.2014), з огляду на що, суд першої інстанції констатував неузгодженість податкового зобов`язання та, як наслідок, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання.
Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками  суду першої інстанції, адже судом не було враховано того, що відповідачем вже після судового оскарження податкової вимоги від 21.10.2014 № 7756-25 та рішення про опис майна у податкову заставу № 1480/26-58-25-01-23 від 21.10.2014 було подано скаргу до ГУ ДФС у м. Києві, чим порушено вимоги ст. 56 ПК України.
Крім того, апеляційне провадження у цій справі було зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 802/814/14-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 00023423/07/0, № 00023523/07/0 від 01 липня 2009 року; № 0002352307/1, № 000234307/1 від 08 вересня 2009 року № 0002352307/2, № 0002342307/2 від 09 липня 2009 року, № 0002352307/3 та № 0002342307/3 від 20 січня 2010 року.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2014 року клопотання позивача про передачу справи на розгляд іншого адміністративного суду задоволено, справу передано до Окружного адміністративного суду м. Києва.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року, закрито провадження в частині позовних вимог, а саме: щодо визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень № 00023423/07/0 від 01.07.2009 року,                  № 00023523/07/0 від 01.07.2009 року,  № 0002352307/1 від 08.09.2009 року, № 0002342307/1 від 08.09.2009 року, № 0002352307/2 від 09.11.2009 року, № 0002342307/2 від 09.11.2009 року.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року, передано дану адміністративну справу за підсудністю до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року передано дану адміністративну справу за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року передано дану адміністративну справу за підсудністю до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року передано дану адміністративну справу за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року передано дану адміністративну справу за підсудністю до Закарпатського окружного адміністративного суду.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вастон" залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 802/814/14-а без змін.
Так, вказаними судовими рішеннями у справі № 802/814/14-а встановлено наступне.
Предметом розгляду позову є податкові повідомлення-рішення від 20 січня 2010 року за  № 0002342307/3 та № 0002352307/3 (які покладено податковим органом в основу для стягнення податкового боргу у справі № 826/20408/14)
Податкові повідомлення-рішення від 20 січня 2010 року №0002342307/3 та №0002352307/3, як передбачено законодавством України, є по суті податковими повідомленнями-рішеннями, які прийняті за наслідками процедури адміністративного оскарження та є її результатами з одного боку, а з іншого - покликані з метою доведення до платника податків граничного строку сплати податкового зобов`язання.
Вказані податкові повідомлення-рішення від 20 січня 2010 року № 0002342307/3 та                   № 0002352307/3 прийняті на підставі акту перевірки від 17 червня 2009 року за № 6985/23-07/25392930, як і податкові повідомлення рішення від 01 липня 2009 року № 00023423/07/0 та   № 00023523/07/0, так само як і податкові повідомлення-рішення від 08 вересня 2009 року № 0002342307/1 та №0002352307/1, від 09 листопада 2009 року № 0002342307/2 та                № 0002352307/2 аналогічного змісту.
Грошові зобов`язання, що визначені цими податковими повідомленнями-рішеннями є тотожними, контролюючим органом лише змінені граничні строки сплати цих податкових зобов`язань у зв`язку з розглядом скарг позивача.
Податкові повідомлення-рішення від 20 січня 2010 року № 0002342307/3 та                 № 0002352307/3, прийняті за наслідками оскарження в адміністративному порядку податкових повідомлень-рішень від 01 липня 2009 року № 00023423/07/0 та                             № 00023523/07/0, так само як і податкові повідомлення-рішення від 08 вересня 2009 року № 0002342307/1 та №0002352307/1, від 09 листопада 2009 року  № 0002342307/2 та                    № 0002352307/2 аналогічного змісту.
Ухвалюючи 07 травня 2013 року постанову (справа № 2а-592/10/2670), окружним адміністративним судом міста Києва вже надано оцінку обставинам при яких виникли спірні правовідносини.
Враховуючи те, що постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2013 року у справі № 2а-592/10/2670 відмовлено у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафто-Комерц" (Товариство з обмеженою відповідальністю "Вастон") про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01 липня 2009 року № 00023423/07/0 та № 00023523/07/0, від 08 вересня 2009 року                       № 0002342307/1 та № 0002352307/1, від 09 листопада 2009 року № 0002342307/2 та                № 0002352307/2, а оскаржені податкові повідомлення-рішення від 20 січня 2010 року             № 0002342307/3 та № 0002352307/3 прийняті за наслідками цих обставин, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. 
Зазначені висновки викладені в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі № 802/814/14-а. У відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було зроблено помилкові висновки про неузгодженість податкового боргу відповідача, адже податкові повідомлення-рішення, які покладені в основу для стягнення податкового боргу вже були предметом судового оскарження, а також те, що відповідачем вже після судового оскарження податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу було подано скаргу до ГУ ДФС у м. Києві, чим порушено норми ст. 56 ПК України, з огляду на що, подання податкового органу, станом на момент звернення до суду було обгрунтованим та таким, що підлягало задоволенню.      
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, колегія суддів  дійшла висновку, що позивачем доведено наявність у відповідача податкового боргу та підстав для його стягнення, а тому, вимога подання про стягнення з нього спірної заборгованості є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно приписів ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, яким подання податкового органу про стягнення з відповідача податкового боргу задовольнити повністю.
Керуючись ст. ст. 77, 90, 243, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2014 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою подання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (ЄДРПОУ 43141267, вул. Шолуденка 33/19, м. Київ, 04116) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» про стягнення коштів за податковим боргом задовольнити.

Стягнути до Державного бюджету України податковий борг з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» (ЄДРПОУ 25392930, 88005, Закарпатська обл., місто Ужгород, проспект Свободи, будинок 52), шляхом стягнення коштів з усіх розрахункових рахунків: 
-          з податку на додану вартість у розмірі 5961246,22 грн.;
-          з податку на прибуток з приватних підприємств у розмірі 10002002,62 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 329 - 331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                         О.М. Ганечко

Судді                                                                                                                        А.Ю. Коротких

                                                                                                              Є.О. Сорочко